Дата документу 24.03.2020 Справа № 320/10817/18

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Є.У.№ 320/10817/18-ц                                        Головуючий у 1 інстанції: Міщенко Т.М.
№ 22-з/807/58/20                                        Суддя-доповідач: Крилова О.В.

 
ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2020 року        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого:                        Крилової О.В.
суддів:                        Кухаря С.В.
                               Полякова О.З.
секретар                        Семенчук О.В.

розглянувши заяву ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_4 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ

Постановою Запорізького апеляційного суду від 11 лютого 2020 року апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задоволено. Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 30 жовтня 2019 року по цій справі скасовано.
Ухвалено нове рішення. Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_4 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - залишено без задоволення.
26 лютого 2020 року до Запорізького апеляційного суду надійшла заява  ОСОБА_1  в особі представника ОСОБА_2 про винесення додаткового рішення по зазначеній справі у зв`язку з тим, що судом при ухваленні постанови не було вирішено питання про судові витрати, які скаржник поніс при розгляді справи, а саме судовий збір за звернення з апеляційною скаргою на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 30 жовтня 2019року. та витрати на правничу допомогу. Заявою від 19 березня 2020 року представник відповідача наполягала на ухваленні додаткового рішення з зазначенням про те, що вона понесла витрати на правничу допомогу у розмірі 3500 гр. про що містяться відповідні підтвердження в матеріалах справи.

Відповідно до ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1)стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2)суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3)судом не вирішено питання про судові витрати; 4)суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Аналогічне роз`яснення міститься й в п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення у цивільній справі" №14 від 18 грудня 2009 року, згідно з яким додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ст.220 ЦПК України воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішували вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ч.3 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

З матеріалів справи вбачається, що  ОСОБА_1 понесла судові витрати, пов`язані з подачею апеляційної скарги, що підтверджується належними та допустимими доказами про сплату нею судового збору ( т. 1 а.с.187).

Також в справі міститься клопотання про забезпечення судових витрат, яке було надане ще в суді першої інстанції, у якому представник відповідача зазначав про безпідставність позовних вимог та попередньо визначений розмір оплати правової допомоги.
Справа містить відповідний договір про надання юридичних послуг та квитанцію про сплату юридичних послуг у розмірі 3500 гр. Зазначені витрати обґрунтовані відповідним звітом з розрахунком витрат часу.
Зазначений розмір витрат не суперечить закону, відповідає вимогам розумності та не оспорювався позивачем ані в суді першої інстанції, ані при апеляційному розгляді.

Під час прийняття постанови 11 лютого 2020 року Запорізьким апеляційним судом не було вирішено питання стосовно судових витрат.

Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У відповідності до вимог ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється: за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України.

З матеріалів справи вбачається, що Постановою Запорізького апеляційного суду від 11 лютого 2020 року апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задоволено. Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 30 жовтня 2019 року по цій справі скасовано.

Ухвалено нове рішення. Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_4 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - залишено без задоволення.

Отже, з  ОСОБА_3 на користь  ОСОБА_1 слід стягнути 1057,20 грн., понесених судових витрат, пов`язаних з подачею апеляційної скарги по даній справі та 3500 гр.

Керуючись ст. ст. 133, 141, 270, 381-384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Заяву  ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення - задовольнити.

Прийняти у цій справі додаткову постанову.

Стягнути з  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ), на користь  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 паспорт серії НОМЕР_2 виданий Мелітопольським МВ УМВС України в Запорізькій області 27.12.2007 ( АДРЕСА_1 , але фактично мешкає АДРЕСА_2 ) кошти, витрачені у 2019 році на сплату судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1057,20 грн. (одна тисяча п`ятдесят сім гр. 20 коп.) та витрати на правничу допомогу у розмірі 3 500 грн. ( три тисячі п`ятсот грн.) .

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткової постанови складено 27 березня 2020 року.

Головуючий                                                                О.В. Крилова

                                                                               С.В. Кухар

Судді:                                                                        О.З. Поляков