ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2020 року	Львів	Справа № 460/2473/19 пров. № А/857/3304/20	

 Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді                                                 Шевчук С.М.,
суддів                                                                      Іщук Л. П., Онишкевича Т.В., 
розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 08 січня 2020 року (рішення ухвалене у м. Рівне судом у складі головуючого судді Нор У.М. в порядку спрощеного провадження, повний текст рішення суду складено 08 січня 2020 року) у справі № 460/2473/10 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення певних дій, суд, -
                                                                                                                                                                                                                                                                     В С Т А Н О В И В :

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА
До Рівненського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича, у якій просив суд визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо формування повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у частині не включення до нього позивача та зобов`язати відповідача подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо позивача як вкладника Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», який має право на відшкодування коштів у розмірі 200000,00 гривень згідно з Договором № 001-17507-300514 банківського вкладу (депозиту) «8 років разом» від 30.05.2014.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він є вкладником у розумінні статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та не включення його до Переліку осіб, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду позбавило його можливості отримати суму відшкодування, яка гарантована вкладнику законом.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 08 січня 2020 року     позов ОСОБА_1 задоволено повністю.
Визнано протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича щодо формування повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в частині не включення до нього ОСОБА_1 .
Зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Матвієнка Андрія Анатолійовича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 як вкладника Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», який має право на відшкодування коштів у розмірі 200000,00 гривень згідно з Договором № 001-17507-300514 банківського вкладу (депозиту) « 8 років разом» від 30.05.2014.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.
В обґрунтування апеляційної скарги відповідач вказує, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, ухваленим з порушенням основних засад судочинства, норм матеріального та процесуального права України, а також таким, що підлягає скасуванню з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи та невідповідності висновків, викладених у рішенні обставинам справи.
На обґрунтування апеляційних вимог відповідач посилається на те, що Фонд не відшкодовує кошти, розміщені на вклад особою, яка на індивідуальній основі отримує від банку проценти за вкладом на більш сприятливих умовах, ніж звичайні, або має інші фінансові привілеї від банку. Відповідач зазначає, що станом на 2016 рік позивач знав, що включений до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Дельта Банк», а тому його посилання на необізнаність та на відсутність конкретної відмови у виплаті гарантованого відшкодування є неспроможними.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу,  у якому просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення з підстав, що аналогічні тим які викладені в рішенні суду першої інстанції.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи обставини, що 30.05.2014 між Публічним акціонерним товариством АТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2 укладено договір № 001-17507-300514 банківського вкладу (депозиту) « 8 років разом» у гривнях (а.с.12).
Згідно з пунктом 1.2. договору сума вкладу складає 2000000,00 (два мільйони гривень) 00 коп. Вклад залучається на строк із моменту зарахування вкладу на рахунок та по 04.06.2015 включно (пункт 1.3 договору).
Відповідно до пункту 1.4. договору процентна ставка на суму вкладу становить 24 (двадцять чотири) процентів річних.
30.05.2014 між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до договору (а.с.13), відповідно до пункту 1 якої сторони домовились викласти пункт 1.4. статті 1 договору в наступній редакції: «Процентна ставка на суму вкладу становить 25 (двадцять п`ять) процентів річних».
Згідно з пунктом 3 додаткової угоди сторони домовилися доповнити статтю 2 договору пунктом 2.10 та викласти його в наступній редакції: «Підписанням цього договору вкладник підтверджує своє розуміння та ознайомлення з тим, що у випадку встановлення розміру процентної ставки за вкладом на індивідуальних умовах або отримання інших фінансової привілеїв від банку за цим договором, передання банку в заставу майнових прав вимоги вкладу для забезпечення зобов`язань перед банком як вкладника так і будь-яких інших третіх осіб, що виникають на підставі інших правочинів, укладених між банком та вкладником/будь-якими іншими третіми особами, а також у випадку настання інших законодавчо передбачених обставин, за наявності яких Фондом гарантування вкладів фізичних осіб не здійснюється відшкодування коштів за вкладом, гарантії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не поширюватимуться на відшкодування коштів за вкладом відповідно до цього договору».
30.05.2014 грошові кошти в сумі 2000000,00 (два мільйони гривень) 00 коп. перераховано АТ «Дельта Банк» на депозитний рахунок № НОМЕР_1 , що підтверджується квитанцією № 36102365 (а.с.14) та випискою по угоді з 30.05.2014 по 20.11.2015 (а.с.15-17).
02.03.2015 на підставі постанови Правління Національного банку України за № 150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» (а.с.87-90), виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 за № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015 в банку запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк». Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» призначено Кадирова В.В. Тимчасову адміністрацію в ПАТ «Дельта Банк» запроваджено на три місяці з 03.03.2015 по 02.06.2015 включно (а.с.85-86).
Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 147 від 03.08.2015 строк здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» продовжено по 02.10.2015 включно (а.с.84).
Постановою Національного банку України № 664 від 02.10.2015 відкликано банківську ліцензію та вирішено ліквідувати ПАТ «Дельта Банк» (а.с.82).
Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 181 від 02.10.2015 розпочата процедура ліквідації ПАТ «Дельта Банк» з 05.10.2015 по 04.10.2017 включно (а.с.83), яка була продовжена до 04.10.2019 (рішення виконавчої дирекції Фонду від 20.02.2017 № 619 – а.с.81).
Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 04.04.2019 № 772 продовжено строк здійснення процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» строком на один рік з 05.10.2019 до 04.10.2020 включно (а.с.79-80).
Суд встановив, що на офіційному веб-сайті Фонду www.fg.gov.ua 05.10.2015 було розміщено оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам з 08.10.2015.
19.11.2015 позивач звернувся до відповідача з заявою, у якій просив надати виписку по депозиту згідно з договором 001-17507-300514 банківського вкладу (депозиту) « 8 років разом» у гривнях від 30.05.2014 а весь період дії депозитного договору з 30.05.2014 по 04.06.2015 (а.с.91), яка була надана відповідачем згідно з листом від 20.11.2015 за вих. № 05-3179998 (а.с.92).
16.02.2016 позивач звернувся до відповідача з заявою про надання довідки про включення в реєстр вимог кредиторів АТ «Дельта Банк» (а.с.93). Згідно з довідкою від 16.02.2016 за вих. № 05-3240500 на подану заяву, позивача було включено до реєстру акцептованих кредиторів АТ «Дельта Банк», а задоволення кредиторських вимог здійснюватиметься в строки та розмірах, визначеним Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та в черговості, що передбачена пунктом 4 частини першої статті 52 цього Закону: в 4 чергу – 1005,86 грн.; в 7 чергу – 2102157,53 грн.; загальна акцептована сума кредиторських вимог ОСОБА_1 становить 2103163,39 грн. (а.с.94)
На адвокатський запит від 21.08.2019 щодо підстав невиплати позивачу гарантованої суми відшкодування (а.с.18) відповідач листом від 30.08.2019 за вих. № 3867 повідомив, що за результатами проведеної перевірки було виявлено, що договір № 001-17507-300514 банківського вкладу (депозиту) « 8 років разом» від 30.05.2014 між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та ОСОБА_2 укладено на індивідуальній основі, а відповідно до пункту 7 частини четвертої статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд не відшкодовує кошти, розміщені як вклад особою, яка на індивідуальній основі отримує від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, аніж звичайні, або має інші фінансові привілеї від банку. Оскільки кошти за вказаним договором не підпадають під гарантії Фонду, позивача не включено до реєстру виплат Фонду. Зазначено, що кошти, які перевищують гарантовану суму або які не гарантуються Фондом, є кредиторськими вимогами до Банку та можуть пред`являтись в межах ліквідаційної процедури та підлягають задоволенню у черговості, визначеній статтею 52 Закону (а.с.19).
На адвокатський запит від 21.08.2019 (а.с.20) відповідач у листі від 19.09.2019року повідомив, що рішення про визнання нікчемним договору № 001-17507-300514 від 30.05.2014 не приймалося (а.с.21).
Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24.10.2019 № 2705 відсторонено від виконання обов`язків уповноваженої особи Фонду на ліквідацію АТ «Дельта Банк» та відкликано всі повноваження ліквідатора Кадирова Владислава Володимировича. З 25.10.2019 призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «Дельта Банк» Матвієнку Андрію Анатолійовичу (а.с.77-78).
Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 3340 від 24 грудня 2019 року про зміну уповноваженої особи Фонду на ліквідацію АТ «ДЕЛЬТА БАНК». Відповідно до зазначеного рішення уповноваженою особою Фонду на ліквідацію АТ «ДЕЛЬТА БАНК» з 27 грудня 2019 року призначено провідного професіонала з питань ліквідації банків відділу організації процедур ліквідації банків департаменту ліквідації банків Кадирова Владислава Володимировича, якому делеговані всі повноваження ліквідатора АТ «ДЕЛЬТА БАНК», визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

ІІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у випадку, коли спеціальні пропозиції банку щодо вкладів були однакові для всіх бажаючих укласти договір банківського вкладу та не встановлювались окремо для певної особи, ці вклади не можуть вважатись такими, що розміщені на індивідуальній основі та на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні. Суд зазначив, що у межах спірних правовідносин, порушення прав позивача носить триваючий характер та виявляється у невиконанні відповідачем обов`язку подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформацію щодо позивача, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк». Відтак, з часу призначення ліквідаційної процедури аж до дня звернення до суду (27.09.2019) позивач розраховував на отримання коштів за вкладом, а тому      суд дійшов висновку про безпідставність доводів відповідача в частині пропущення позивачем строку звернення до суду.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), заслухавши пояснення учасників справи, колегія суддів встановила таке.
Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені, зокрема, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі також - Закон № 4452-VI).
Частиною першою статті 3 Закону № 4452-VI визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.
Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000,00 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.
Виконання зобов`язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов`язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам у строк, встановлений цим Законом.
Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку.
Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.
Відповідно до пункту 7 частини четвертої статті 26 Закону № 4452-VI (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) Фонд не відшкодовує кошти, розміщені на вклад особою, яка на індивідуальній основі отримує від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або має інші фінансові привілеї від банку.
Диспозиція статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» VI (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) містить дві складові, наявність яких надає право Фонду не відшкодовувати вклад, а саме: вклад повинен бути розміщений на індивідуальній основі; проценти повинні отримуватися на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні.
Системний аналіз вказаних норм законодавства свідчить про те, що для правильного вирішення цього спору необхідно розуміти зміст таких понять, як «сприятливі договірні умови», «індивідуальна процедура», та чи мали вони місце під час укладення позивачем договору банківського вкладу.
За приписами пункту 3 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 №14, уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.
Відповідно до ч. 2  ст. 1058 Цивільного кодексу України (далі -  ЦК) договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (ст. 633 цього Кодексу).
Частинами 1 і 2  статті 633 ЦК України  визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).
Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними (ч. 6     ст. 633 ЦК України).
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що у випадку, коли спеціальні пропозиції банку щодо вкладів були однакові для всіх бажаючих укласти договір банківського вкладу та не встановлювались окремо для певної особи, ці вклади не можуть вважатись такими, що розміщені на індивідуальній основі та на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні.
Програми лояльності або спеціальні пропозиції, які передбачають додавання певних процентів на депозит у зв`язку з пролонгацією договору, соціальним статусом вкладника (пенсіонери, студенти, тощо), акції під певні свята, є публічним пропозиціями, розрахованими на необмежене коло осіб.
Умови договору банківського вкладу повинні бути однаковими для всіх вкладників, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно, до осіб, які мають надані законом пільги, банк може застосувати більш сприятливі договірні умови, аніж до інших вкладників.
Разом з тим, вкладом розміщеним на індивідуальній основі або на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, може вважатися лише такий вклад, який запропонований окремій особі на підставі, зокрема, окремих рішень уповноважених осіб банку тощо, тобто на умовах, які не пропонуються публічно невизначеному колу осіб. У разі неприйняття банком будь-яких документів, у яких фіксуються пільги для певних клієнтів банку, такі умови договору не можуть вважатися індивідуальними.
Тобто, отриманню індивідуальних депозитних ставок може передувати підстава, зокрема, або письмове звернення особи з проханням встановити їй індивідуальну ставку, яка не міститься в публічних пропозиціях банку, вказуючи при цьому на аргументи, які можуть слугувати підставою для встановлення процентів на більш сприятливих договірних умовах, або інформація банку про певні акції для конкретних осіб, які визначені банком.
З огляду на відсутність доказів про отримання індивідуальної депозитної ставки позивачем колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що позивач отримував від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах ніж звичайні  чи мав інші привілеї від банку як на підставу для невідшкодування коштів за вкладом.
Суд звертає увагу, що застережень щодо не гарантування Фондом коштів на поточному рахунку вказаний договір банківського вкладу не містить, а підстави, передбачені ч. 4   ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»     (випадки, коли вклади не гарантуються та не відшкодовуються), у даному випадку відсутні. 
Формальне застереження у пункту 2.2 Додаткової угоди до договору №001-17507-300514 від 30 травня  2014 року (аркуш справи 13) про те, що вкладник підтверджує своє розуміння та ознайомлений з тим, що «гарантії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не поширюватимуться на відшкодування коштів за вкладом відповідно до цього договору» не є підтвердженням укладення договору на індивідуальній основі з отриманням від банку процентів за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, чи наявність інших фінансових привілеїв від банку.
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, оскільки спеціальні пропозиції банку, на підставі яких позивач уклав депозитний договір, не можуть вважатися індивідуальними умовами, наданими тільки позивачу, оскільки відповідачем не доведено, що такі умови відрізняються від умов для широкого кола осіб.
Аналогічна правова позиція висловлена у Постанові Верховного суду від 25 лютого 2020 року у справі № 826/4051/16.
Щодо вимоги апеляційної скарги про те, що позивач пропустив строк звернення до суду, оскільки звертався із заявами у 2015 та 2016 роках, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася, або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
У довідці № 05-3240500 від 16 .02.2016 року, у якій повідомлено, що кредиторські вимоги позивача будуть задоволені в 4 чергу в сумі 1005,85 грн. та у 7 чергу в сумі 2102157,53 грн. відсутнє повідомлення про неможливість включення позивача до переліку вкладників АТ «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з огляду на індивідуальні умови укладеного договору вкладника з банком (аркуш справи 91).
Відповідачем не надано суду доказів, які б вказували, що позивач був повідомлений про не включення його до переліку вкладників АТ «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду. 
Право на отримання гарантованої суми відшкодування реалізується відповідним суб`єктом владних повноважень, у даному випадку Законом № 4452-VI такий обов`язок покладено на Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, зокрема організувати та здійснити відповідні виплати.
Згідно з частиною сьомою статті 26 Закону № 4452-VI Фонд завершує виплату гарантованих сум відшкодування коштів за вкладами у день подання документів для внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб запису про ліквідацію банку як юридичної особи.
Як вбачається з офіційної інформації, розміщеної на сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, термін здійснення ліквідації ПАТ «Дельта Банк» визначено з 05.10.2015 по 04.10.2020.
Таким чином, для позивача існує обмежений строк до 04.10.2020, на протязі якого він має право на відшкодування з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів за його вкладом, відкритим в ПАТ «Дельта Банк», а відтак позивач має право звернутися до адміністративного суду з позовом про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії щодо подання Уповноваженою особою додаткової інформації до Фонду щодо нього як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду протягом встановлено терміну ліквідації банку, оскільки невжиття заходів із повернення коштів позивачу є триваючим правопорушенням та обмежується лише завершенням повноважень Уповноваженої особи та Фонду у зв`язку з повною ліквідацією банку.
Слід зазначити, що триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків.
Відповідно до листа Мін`юсту України від 17.07.2007 № 22-14-493, триваючими визнаються правопорушення, які, розпочавшись з будь-якої протиправної дії чи бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов`язків. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія чи бездіяльність, коли винна особа або не виконує конкретний покладений на неї обов`язок, або виконує його не повністю або неналежним чином.
Отже, у межах спірних правовідносин, порушення прав позивача носить триваючий характер та виявляється у невиконанні відповідачем обов`язку подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформацію щодо позивача, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк»
Відтак, з часу призначення ліквідаційної процедури аж до дня звернення до суду (27.09.2019) позивач розраховував на отримання коштів за вкладом.
В той же час, у листі від 30.08.2019 за вих. № 3867 відповідачем повідомлено, що за результатами проведеної перевірки було виявлено, що договір № 001-17507-300514 банківського вкладу (депозиту) « 8 років разом» від 30.05.2014 між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та ОСОБА_2 укладено на індивідуальній основі, тому кошти за вказаним договором не підпадають під гарантії Фонду, відтак позивача не включено до реєстру виплат Фонду. А у листі від 19.09.2019 відповідач повідомив, що рішення про визнання нікчемним договору № 001-17507-300514 від 30.05.2014 не приймалося.
Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові від 03.10.2018 № 826/5908/18, Верховний Суд дійшов висновку, що про порушення своїх прав позивач дізнався саме з моменту ознайомлення зі змістом листа Уповноваженої особи Фонду, у якому позивача повідомлено, що на його договір не розповсюджується Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», з якого слід обчислювати шестимісячний строк звернення до суду.
Враховуючи встановлені судом обставини справи апеляційний суд дійшов висновку про безпідставність доводів апеляційної скарги в частині пропущення позивачем строку звернення до суду
Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстави для його скасування           відсутні.
Доводи апеляційної скарги, в силу викладеного вище, висновків суду першої інстанції не спростовують.
Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325, ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,
                                                                                                                                                                                                                                                                    П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича залишити без задоволення.
Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 08 січня 2020 року     у справі № 460/2473/10 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	С. М. Шевчук 	
судді	 	Л. П. Іщук 	
 	 	Т. В. Онишкевич  	
Повне судове рішення складено 30 квітня 2020 року.