Справа № 461/8729/19                                 Головуючий у 1 інстанції: Фролова Л.Д. 
Провадження № 22-ц/811/616/20                                Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П. 
Категорія справи:41

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

        27 квітня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

               головуючого - судді Цяцяка Р.П., 
               суддів: Крайник Н.П. та Шеремети Н.О.,
за участю секретаря Цапа П.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 , на рішення Галицького районного суду м. Львова від 21 січня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2019 року Акціонерне товариство «Ідея Банк» (в подальшому - «Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2  про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому просило суд ухвалити рішення, яким стягнути зі згаданої відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 39 602 грн. 31 коп. та 1 921 грн. судових витрат. 
Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що 18.10.2016 року між Банком та відповідачкою було укладено Кредитний договір, за яким відповідачка отримала кредит в розмірі 52 600 грн. зі сплатою 18 % річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів. 
Стверджувалося, що Банк повністю виконав свої зобов`язання згідно Кредитного договору та надав відповідачці кредитні кошти, однак остання взятих на себе зобов`язань належним чином не виконувала і станом на 11.10.2019 року має заборгованість перед позивачем на загальну суму 39 602 грн. 31 коп., яка і є предметом позовних вимог (а.с. 2-5).

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 21 січня 2020 року (з урахуванням ухвали Галицького районного суду м. Львова від 24 січня 2020 року про виправлення описки в цьому рішенні та викладенні його резолютивної частини у новій редакції; а.с. 87-88) позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2  на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором, яка складається з: основного боргу 3 624 грн. 51 коп., простроченого боргу 21 250 грн. 22 коп., строкових процентів 147 грн. 21 коп., прострочених процентів 3 360 грн. 94 коп., 3 831 грн. 23 коп. пені за несвоєчасне погашення платежів, а всього 32 214 грн. 11 коп.
Стягнуто з ОСОБА_2  на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» суму сплаченого судового збору у розмірі 1 562 грн. 62 коп.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» суму витрат на професійну правничу допомогу 1 708 грн. 22 коп. (а.с. 81-86, 87-88).

Дане рішення оскаржив представник відповідачки.
Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, покликаючись на порушення норм матеріального і процесуального права.
Звертає увагу на те, що (незважаючи на вимогу представника відповідачки, викладену у відзиві на позов) позивачем так і не було представлено для огляду в судовому засіданні оригінали договорів та меморіальних ордерів, відтак вважає, що подані позивачем електронні копії згаданих документів не можуть прийматися до уваги.
Вважає, що позивачем не було подано до суду жодного первинного документу, який би містив підпис відповідачки про отримання коштів.
Звертає увагу на те, що Банком в позовній заяві не наведено будь-яких розрахунків боргу в сумі 39 602 грн. 31 коп.
Вважає необґрунтованими витрати на правову допомогу, заявлені Банком до стягнення з відповідачки (а.с. 90-92).

Позивач (Банк) надіслав до суду Відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване апелянтом рішення - без змін (а.с. 120-124).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в порядку, що передбачений частиною 4 статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що: 
-        цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);
-        суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом в передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13);
-        обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82);
-        доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);
-        належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77);
-        жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частина 2 статті 89).

Статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Банк заявлені ним позовні вимоги обґрунтовує тим, що між ним та відповідачкою 18.10.2016 року було укладено Кредитний договір, копію якого долучено до позовної заяви (а.с. 6-11).
Відповідачкою згаданий Кредитний договір у встановленому чинним законодавством порядку (наприклад - шляхом подачі зустрічного позову) не оспорювався. 
Відзив на позовну заяву не містить тверджень про те, що такий Кредитний договір відповідачкою не укладався, а лише посилання на те, що «відповідач не впізнає своїх підписів на долучених банком документах».
В той же час, згаданий Відзив на позовну заяву містить і інші доводи, які вже свідчать про незгоду відповідачки з розміром заявлених до неї позовних вимог (зокрема - і посилання на позовну давність, застосування якої є можливим лише у випадку порушення прав позивача).
Як вбачається з вищенаведеного, доводи відповідачки є взаємосуперечливими: ставлячи під сумнів підписання нею Кредитного договору, відповідачка одночасно оспорює здійснені на підставі умов цього договору нарахування.
Відтак, колегія суддів, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу по справі окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частина 2 статті 89 ЦПК), приходить до висновку про те, що доводи про те, що «відповідач не впізнає своїх підписів на долучених банком документах», є надуманими і не можуть прийматися до уваги.

Оскаржуваним рішенням обґрунтовано та правомірно відмовлено Банку у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідачки 502 грн. 12 коп. нарахованої плати за обслуговування кредиту та 6 886 грн. 08 коп. простроченої плати за обслуговування кредиту - за їх безпідставністю та незаконністю. Рішення суду у цій частині (як і в цілому) Банк не оскаржував, що дає підстави для висновку про те, що згаданий позивач погодився з висновками суду в цій частині.
Аналогічну правову позицію у спірних правовідносинах займає і Верховний Суд, що знайшло своє відображення у (зокрема) постанові Верховного Суду від 27 грудня 2018 року  у справі № 695/3474/17 (провадження № 61-21827св18). 

Як вбачається з пункту 1.11 Кредитного договору, розмір вищезгаданої щомісячної плати за обслуговування кредитної заборгованості визначено в Графіку щомісячних платежів за кредитним договором (а.с. 6) і в цьому Графіку … ця щомісячна плата за обслуговування кредитної заборгованості іменована як «комісія» (а.с. 7) - як і в Розрахунку заборгованості за кредитним договором, який подано Банком до суду в обґрунтування заявлених ним позовних вимог (а.с. 47-48). 
В той же час, згідно згаданого Розрахунку заборгованості за кредитним договором, 43 826 грн. 12 коп. (2343,12 + 2290,52 + 2237,92 + 2185,32 + 2132,72 + 2080,12 + 2027,52 + 1974,92 + 1922,32 + 1869,72 + 1817,12 + 1764,52 + 1711,92 + 1659,32 + 1606,72 + 1554,12 + 1501,52 + 1448,92 + 1396,32 + 1343,72 + 1291,12 + 1238,52 + 1185,92 + 1133,32 + 1080,72 +1028,12) сплачених відповідачем в рахунок погашення боргу позичальником (Банком) було зараховано саме на погашення заборгованості по комісії (а.с. 47-48), стосовно якої суд прийшов до вірного висновку про неправомірність цих позовних вимог, що становить суму, яка більша від суми позовних вимог заявлених Банком (39 602 грн. 31 коп.).
За вище наведених обставин оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового - про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі за їх безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.2, 376 ч.1 п.п. 1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
П О С Т А Н О В И В:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 , задовольнити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 21 січня 2020 рокускасувати та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_2  про стягнення заборгованості за укладеним 18 жовтня 2016 року між згаданими сторонами Кредитним договором.

Стягнути з Акціонерного товариства «Ідея Банк» (код ЄДРПОУ 19390819, юридична адреса: м. Львів, вул. Валова, 11) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) 2 881 (дві тисячі вісімсот вісімдесят одну) грн. 50 коп. сплаченого за подачу апеляційної скарги судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 27 квітня 2020 року.

       Головуючий:                                                Цяцяк Р.П.

       Судді:                                                                Крайник Н.П.

                                                                       Шеремета Н.О.