ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова
Іменем України

17 червня 2020 року
м. Харків
Справа № 629/4083/19 
Провадження № 22-ц/818/2375/20

Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого – Пилипчук Н.П.,
суддів – Кругової С.С., Маміної О.В.,

за участю секретаря судового засідання – Плахотніковій І.О.,

учасники справи:
позивач: Селянське (фермерське) господарство «Костюченко Миколи Івановича»
відповідач: ОСОБА_1 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу 
за позовом Селянського (фермерського) господарства «Костюченко Миколи Івановича» до ОСОБА_1 про стягнення збитків,
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 05 лютого 2020 року, постановлену суддею Мицик С.А., в залі суду в м. Лозова, 

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 05 лютого 2020 року в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову – відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду, та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву про скасування заходів забезпечення позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не пересвідчився в тому, чи дійсно між сторонами дійсно виник спір. Судом при розгляді клопотання про скасування заходів забезпечення позову не було враховано доводи відповідача про відсутність підстав позову, про невідповідність заяви про забезпечення позову вимогам п. З ч. 1 ст. 151 ЦПК України та п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 № 9, яким на позивача покладається обов`язок довести обґрунтованість предмету позову та обґрунтувати необхідність забезпечення позову. Також суд не прийняв до уваги доводи Відповідача про відсутність доказів про наявність спору саме між цими сторонами. Суд не пересвідчився, в тому, чи існує реальна загроза невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; не з`ясовано обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При розгляді заяви про забезпечення позову, судом першої інстанції не встановлено та не обґрунтована вартість арештованого майна (точна або приблизна) та адекватність вжитих заходів забезпечення позову. Суд першої інстанції не обґрунтував свої висновки про встановлені обставини і правові наслідки. Мотивувальна частина оскаржуваної ухвали не містить встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, а також оцінку всіх доказів, з яких суд виходив при прийнятті рішенні.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відмовляючи задоволенні клопотання ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що судом було обґрунтовано вжито заходи щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача та спрямованих проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, розтратити його, продати, знецінити або вчинити інші дії, що можуть призвести в майбутньому до певних складнощів при виконанні рішення суду у зв`язку із чим підстави для скасування таких заходів забезпечення позову відсутні. 

Судова колегія не в повній мірі погоджується із висновками суду першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що Селянське (фермерське) господарство «Костюченко Миколи Івановича» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення збитків, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 1 807164грн. в якості відшкодування вартості насіння соняшнику вагою 167330 кг. 

Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 12 грудня 2019 року заяву про забезпечення позову СФГ «Костюченко Миколи Івановича» до ОСОБА_1 про стягнення збитків з ціною позову 1807164 грн. задоволено частково. Накладено арешт та заборонено відчуження майна, що належить ОСОБА_1 , а саме: зерносховище літ. “Д”, загальною площею 831,2 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 ; центральна АДРЕСА_1 , загальною площею 159,6 кв. м., вагова цегл. літ. “В”, загальною площею 32,1 кв. м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці Смирнівської сільської ради Лозівського району Харківської області.

Згідно копії інформації суб`єкта оціночної діяльності № 1032/18 ОСОБА_2 середня вартість об`єкта нерухомості станом на 24.10.2019: зерносховище літ. “Д”, загальною площею 831,2 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 на момент моніторингу становить 707400 гривень; центральна кладова літ. “Л”, загальною площею 159,6 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 на момент моніторингу становить 135800 гривень; вагова літ. “В”, загальною площею 32,1 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 на момент моніторингу становить 27300 гривень (а.с. 9 справи № 629/4083/19; провадження № 2-з/629/21/19).

ОСОБА_1 звернувся до суду із клопотанням про скасування заходів забезпечення позову в обґрунтування якого зазначив, що в провадженні Лозівського міськрайонного суду Харківської області перебуває цивільна справа №629/4083/19 за позовом «Селянського (фермерського) господарства ОСОБА_3 » до ОСОБА_1 про стягнення збитків. 12 грудня 2019 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області по справі № 629/4083/19 (провадження № 2-з/629/21/19) частково задоволено заяву позивача та винесено ухвалу, якою накладено арешт та заборонено відчуження майна, що належить ОСОБА_1 , а саме: зерносховище літ. “Д”, загальною площею 831,2 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_1 , загальною площею 159,6 кв. м., вагова цегл. літ. “В”, загальною площею 32,1 кв. м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці Смирнівської сільської ради Лозівського району Харківської області. Зазначив, що вищевказані заходи забезпечення позову, накладені ухвалою суду, мають бути скасовані, оскільки суд не оцінив обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, не з`ясував співрозмірності виду забезпечення позову, який просив застосувати позивач, позовним вимогам, не оцінив рівноцінності заходів забезпечення позову змісту заявлених позовних вимог, жодним чином не обґрунтував необхідності вжиття таких заходів, пославшись лише на загальні норми процесуального права та доводи заявника, обраний позивачем спосіб забезпечення позову не є співрозмірним із предметом спору. Крім того, зауважив, що у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували неможливість виконання рішення суду по справі з боку відповідача - у випадку задоволення позову, та в матеріалах справи також відсутні докази взаємозв`язку заходів забезпечення позову з уявними ризиками та гарантіями виконання рішення суду. Суд не визначив, яким саме чином пов`язані заходи забезпечення позову і предмет позовної вимоги, та яка саме існує імовірність ускладнення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття заходів забезпечення позову. Крім того, ОСОБА_1 є засновником ТОВ Компанія «БОТіК», для реалізації господарської діяльності якого використовується в тому числі і нерухоме майно, на яке накладено арешт, відтак заборони, встановлені ухвалою суду, можуть в подальшому негативно вплинути і безпосередньо на діяльність ТОВ Компанія «БОТіК». У зв`язку з чим просив суд скасувати заходи забезпечення позову застосовані ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 12.12.2019 року.

Забезпечення позову - це вжиття комплексу заходів цивільного процесуального характеру, направлених на припинення дій, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду. Вжиття цих заходів має гарантувати реалізацію позовних вимог у разі задоволення позову і застосовуються лише до позовів про визнання та про присудження.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно частини 2 статті 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії. встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

В силу вимог частини 3 статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У разі, якщо потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпаде або зміняться обставини, що зумовили його застосування, сторони у справі не позбавлені права звернутись до суду з питанням скасування заходів забезпечення позову.

Так, згідно частин 1, 2 статті 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позову є стягнення з ОСОБА_1 на користь Селянське (фермерське) господарство «Костюченко Миколи Івановича завданих збитків в розмірі 1 807164грн., в якості відшкодування вартості насіння соняшнику вагою 167330 кг.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Доводи про безпідставність та необгрунтованість позову суд має можливість перевірити лише в ході розгляду справи по суті спору.

Однак колегія суддів вважає, що забезпечення позову шляхом накладення арешту на майна, що належить ОСОБА_1 , а саме: зерносховище літ. “Д”, загальною площею 831,2 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 ; центральна АДРЕСА_1 , загальною площею 159,6 кв. м., вагова цегл. літ. “В”, загальною площею 32,1 кв. м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці Смирнівської сільської ради Лозівського району Харківської області є недоцільним та не співмірним із позовними вимогами.

При вирішенні цього питання апеляційний суд звертає увагу на те, що серед передбачених ч.1 ст.150 ЦПК України видів забезпечення позову такий вид як накладення арешту є крайнім заходом забезпечення позову, для застосування якого ні матеріали справи, а ні викладені в заяві про забезпечення позову доводи позивача не містять достатніх даних.

Спосіб забезпечення позову у вигляді арешту на вказане майно, яке не є предметом спору, не можна визнати співмірним із заявленими позовними вимогами в розумінні ч.3 ст. 150 ЦПК України, оскільки порушує права відповідача на користування майном, власником яких на даний час він є.

Враховуючи вищевикладене ухвала Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 05 лютого 2020 року в частині відмови у скасуванні заходів забезпечення позову підлягає частковому скасуванню.

З урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, заборона відчуження майна, що належить ОСОБА_1 , а саме: зерносховище літ. “Д”, загальною площею 831,2 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 ; центральна АДРЕСА_1 , загальною площею 159,6 кв. м., вагова цегл. літ. “В”, загальною площею 32,1 кв. м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці Смирнівської сільської ради Лозівського району Харківської області є достатніми заходом забезпечення позову, оскільки вартість цього майна є співмірною з ціною позову.

При цьому, матеріали справи не містять доказів того, що відповідач має доходи, або інше необтяжене майно, за рахунок вартості якого можливо буде виконати рішення у разі задоволення позову, тому підстав для скасування решти заходів забезпечення позову не вбачається.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 379, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.

Ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 05 лютого 2020 року – скасувати в частині відмови у скасуванні заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_1 , а саме: зерносховище літ. “Д”,
загальною площею 831,2 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 ; центральна АДРЕСА_1 , загальною площею 159,6 кв. м., вагова цегл. літ. “В”, загальною площею 32,1 кв. м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці Смирнівської сільської ради Лозівського району Харківської області.

Заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову задовольнити частково.

Скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 12 грудня 2019 року, в частині накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_1 , а саме: зерносховище літ. “Д”, загальною площею 831,2 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_1 , загальною площею 159,6 кв. м., вагова цегл. літ. “В”, загальною площею 32,1 кв. м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці Смирнівської сільської ради Лозівського району Харківської області.

Ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 05 лютого 2020 року в частині відмови у скасуванні заходів забезпечення позову шляхом заборони відчуження – залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повну постанову складено 18 червня 2020 року.

Головуючий –                                                                 Н.П. Пилипчук 

Судді –                                                                        С.С. Кругова         

                                                                               О.В. Маміна