Ухвала
іменем України 
13 квітня 2020 року
м. Київ
провадження № 51-882ск20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                             ОСОБА_1 ,
суддів                                          ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 3 травня 2019 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 20 листопада 2019 року щодо нього у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12018050770000103,
встановив:
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на вищевказані судові рішення.
Ухвалою Верховного Суду від 24 лютого 2020 року його касаційну скаргу було залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 427 КПК України та надано десятиденний строк для усунення недоліків.
У вищезгаданому рішенні суд касаційної інстанції зазначив про необхідність належного обґрунтування істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що потягнуло б за собою безумовне скасування судових рішень. Крім того, суд указав на необхідність викласти прохальну частину касаційної скарги з урахуванням вимог ст. 436 КПК України та надати належним чином завірені копії судових рішень, які засуджений ОСОБА_4  оскаржує. 
На виконання ухвали касаційного суду засуджений ОСОБА_4 надав належним чином завірену копію ухвали апеляційного суду, незавірену ксерокопію вироку суду першої інстанції, а також подав нову касаційну скаргу, перевіривши яку, суд установив, що зазначених в ухвалі Верховного Суду від 24 лютого 2020 року недоліків не усунуто. 
Так, недоліки касаційної скарги, пов`язані з її змістом, можуть бути усунуті шляхом подання змін чи доповнень до касаційної скарги або шляхом подання нової касаційної скарги.
При цьому, як убачається з касаційної скарги, поданої на виконання ухвали  Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 24 лютого 2020 року, вона за своїм змістом не є змінами чи доповненнями до попередньої касаційної скарги, оскільки повністю її дублює. 
Зокрема, у повторно поданій касаційній скарзі засуджений висловлює незгоду з вироком Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 3 травня 2019 року та ухвалою Донецького апеляційного суду від 20 листопада 2019 року, однак,  обґрунтовуючи свої вимоги, він не наводить підстав для скасування ухвали апеляційного суду, визначених ст. 438 КПК України, не вказує, яке саме рішення за наслідками розгляду його касаційної скарги  має ухвалити Верховний Суд у цій частині.
Фактично засуджений ОСОБА_4 здійснив переклад касаційної скарги,  поданої 14 лютого 2020 року, з російської мови на українську.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України  касаційна скарга повертається, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.
Частина 4 ст. 429 КПК Українипередбачає, що залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.
Враховуючи наведене, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід повернути.
Керуючись ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 3 травня 2019 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 20 листопада 2019 року повернути особі, яка її подала.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді

ОСОБА_5                                         ОСОБА_2                                      ОСОБА_3