Ухвала
20 травня 2020 року
м. Київ
 
справа № 757/35571/18-ц
провадження № 61-18196св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Крата В. І., 
суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В. Краснощокова Є. В., 
 
учасники справи:
заявник - сільськогосподарський виробничий кооператив «Перший національний виробничий кооператив»,
заінтересовані особи - дочірнє підприємство «Старокостянтинівський молочний завод», компанія «Дейрі трейдінг корпорейшн»,
розглянув клопотання представника дочірнього підприємства «Старокостянтинівський молочний завод»  Віценка Артема Геннадійовича  про касаційний розгляд справи № 757/35571/18-цза участю представника дочірнього підприємства «Старокостянтинівський молочний завод»,
ВСТАНОВИВ:
У липні 2018 року Сільськогосподарський виробничий кооператив «Перший національний виробничий кооператив» (далі - СВК «Перший національний виробничий кооператив») звернувся до суду із заявою про визнання втрачених векселів недійсними та відновлення прав на втрачені векселі, заінтересовані особи: Дочірнє підприємство «Старокостянтинівський молочний завод» (далі - ДП «Старокостянтинівський молочний завод»), компанія «Дейрі трейдінг корпорейшн».
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12 червня 2019 року, з урахуванням ухвали Печерського районного суду м. Києва від 12 червня 2019 року про виправлення описки, заяву СВК «Перший національний виробничий кооператив» залишено без розгляду.
Постановою Київського апеляційного суду від 04 вересня 2019 року апеляційну скаргу Козаченко Т. А., яка діє від імені та в інтересах Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Перший національний виробничий кооператив», задоволено.
Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 12 червня 2019 року скасовано, справу за заявою СВК «Перший національний виробничий кооператив», заінтересовані особи: ДП «Старокостянтинівський молочний завод», компанія «Дейрі трейдінг корпорейшн», про визнання втрачених векселів недійсними та відновлення прав на втрачені векселі, направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.
У жовтні 2019 року ДП «Старокостянтинівський молочний завод»подав касаційну скаргу, яка підписана представником Віценком А. Г., у якій просить скасувати постанову Київського апеляційного суду від 04 вересня 2019 року і залишити в силі ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 12 червня 2019 року. У касаційній скарзі представник ДП «Старокостянтинівський молочний завод» Віценко А. Г. просить розглянути касаційну скаргу за участю представника ДП «Старокостянтинівський молочний завод». 
У задоволенні вказаного клопотання слід відмовити з таких підстав.
Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Таким чином, розгляд цивільної справи у суді касаційної інстанції у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи є загальним правилом, визначеним у ЦПК України. І лише у разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.
Колегія суддів Верховного Суду перевіряє в межах касаційної скарги у цій справі аргументи про неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не може встановлювати обставини справи, збирати та перевіряти докази і надавати їм оцінку.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово висловлювався з приводу відсутності публічних слухань у судах касаційної інстанції. Вочевидь, «публічний характер провадження у судових органах, згаданих у пункті 1 статті 6 [Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод] (статті 6-1), захищає учасників справи від здійснення правосуддя таємно, поза контролем громадськості та є також одним із засобів збереження довіри до судів вищих і нижчих ланок. Публічність через прозорість, яку вона надає правосуддю, сприяє досягненню мети пункту 1 статті 6, а саме справедливому судовому розгляду, гарантія якого є одним із основних принципів будь-якого демократичного суспільства у сенсі Конвенції» (рішення у справі «Аксен проти Німеччини» від             8 грудня 1983 року («Axen v. Germany», заява № 8273/78), § 25)).
Проте публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку, зокрема, і в суді касаційної інстанції. Так, у вказаній справі зазначена гарантія була забезпечена у судах першої й апеляційної інстанцій. Зокрема тому ЄСПЛ не визнав порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції відсутність публічного розгляду у Федеральному суді Німеччини, який, як і Верховний Суд в Україні, вирішував винятково питання права (рішення у справі «Аксен проти Німеччини» від 8 грудня 1983 року («Axen v. Germany», заява № 8273/78), § 25)). Крім того, ЄСПЛ визнав явно необґрунтованим і тому неприйнятним звернення у справі «Варела Ассаліно проти Португалії» («Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01) щодо гарантій публічного судового розгляду (рішення від 25 квітня 2002 року). У цій справі заявник просив розглянути його справу в судовому засіданні, однак характер спору не вимагав проведення публічного розгляду. Фактичні обставини справи вже були встановлені, а скарги стосувалися питань права, а саме тлумачення норм Цивільного кодексу.
ЄСПЛ вказав на те, що відмову у проведенні публічного розгляду не можна вважати необґрунтованою, оскільки під час провадження у справі не виникло ніяких питань, які не можна було вирішити шляхом дослідження письмових доказів. У випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Заявники не представили переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.
З огляду на вказане, справа розглядатиметься у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, тому колегія суддів Верховного Суду відмовляє у задоволенні клопотання представника ДП «Старокостянтинівський молочний завод» Віценка А . Г .
Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відмовити представнику дочірнього підприємства «Старокостянтинівський молочний завод» Віценку Артему Геннадійовичу у задоволенні клопотання про касаційний розгляд справи № 757/35571/18-ц за участю представника дочірнього підприємства «Старокостянтинівський молочний завод». 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                           В. І. Крат
Судді:                                                                                                 Н. О. Антоненко    
                                                                                                                       І. О. Дундар 
                                                                                                                       Є. В. Коротенко
                                                                                                 Є. В. Краснощоков