Постанова
Іменем України                    
 
18 березня 2020 року
м. Київ
 
справа № 328/929/17
 
провадження № 61-15419св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Луспеника Д. Д.,
суддів: Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Лідовця Р. А., 
Черняк Ю. В., 
 
учасники справи:
позивачі: Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма 
ім. Котовського», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
відповідач - ОСОБА_3 ,
третя особа - Державне підприємство «Центр Державного земельного кадастру» в особі Токмацького міськрайонного виробничого відділу Запорізької регіональної філії,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 29 січня 2019 року у складі судді 
Коваленка П. Л. та постанову Запорізького апеляційного суду від 10 липня 2019 року у складі колегії суддів: Онищенка Е. А., Бєлки В. Ю., Кухаря С. В., 
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.     Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У квітні 2017 року ТОВ «Агрофірма ім. Котовського» (далі - ТОВ «Агрофірма ім. Котовського»), ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду 
з позовом до ОСОБА_3 , третя особа - Державне підприємство «Центр Державного земельного кадастру» в особі Токмацького міськрайонного виробничого відділу Запорізької регіональної філії, про визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок та усунення перешкод у користуванні землею.
Позовна заява мотивована тим, що 07 вересня 2016 року між 
ТОВ «Агрофірма ім. Котовського» та ОСОБА_1 укладений договір оренди земельної ділянки площею 3,9606 га, кадастровий номер
2325280800:09:002:0081, строком на 15 років. Цей договір зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 24 січня 2017 року, запис про реєстрацію права № 18730841.
10 жовтня 2016 року між ТОВ «Агрофірма ім. Котовського» та 
ОСОБА_2 укладений договір оренди земельної ділянки площею 3,9001 га, кадастровий номер 2325280800:09:001:0020 строком на 15 років. Цей договір зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 24 січня 2017 року, запис про реєстрацію права 
№ 18731008. 
Після проведення державної реєстрації договорів оренди, ТОВ «Агрофірма ім. Котовського» мало намір приступити до користування земельними ділянками з метою вирощування сільськогосподарських культур. Зі слів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ТОВ «Агрофірма ім. Котовського» було відомо, що раніше, на підставі усної домовленості, земельними ділянками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 користувався ОСОБА_4 
01 березня 2017 року ТОВ «Агрофірма ім. Котовського» направило на адресу ОСОБА_5 лист № 28, в якому повідомило про укладення та реєстрацію договорів оренди з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , і просило не чинити перешкод у користуванні вказаними земельними ділянками. 
Листом від 10 березня 2017 року ОСОБА_4 повідомив 
ТОВ «Агрофірма ім. Котовського» про те, що між ним ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладені договори оренди вищевказаних земельних ділянок на строк 49 років, які зареєстровані в Токмацькому райвідділі Запорізької філії ДП «Центр Державного земельного кадастру», і на підставі вказаних договорів він вважає себе законним користувачем цих земельних ділянок.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зазначають, що договори оренди земельних ділянок на 49 років з ОСОБА_3 вони не підписували, 
а усно домовилися з ОСОБА_3 про те, що вони передадуть належні їм земельні ділянки, а відповідач надасть їм грошові кошти в рахунок виплати орендної плати за користування землею, що було оформлено розписками, які залишилися у відповідача. Крім розписок про отримання грошових коштів, більше ніяких документів ОСОБА_1 та 
ОСОБА_2 з відповідачем не складали та не підписували.
У 2016 році ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вирішили передати належні їм земельні ділянки в оренду ТОВ «Агрофірма ім. Котовського», для чого наприкінці 2016 року звернулися до ТОВ «Агрофірма ім. Котовського» 
з пропозицією взяти в оренду їхні земельні ділянки. Досягнувши згоди зі усіх істотних умов, сторони уклали договори оренди. Державну реєстрацію договорів оренди, укладених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 
з ТОВ «Агрофірма ім. Котовського», проведено 24 січня 2017 року.
Ураховуючи зазначене та уточнені позовні вимоги, ТОВ «Агрофірма 
ім. Котовського», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просили суд:
- визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 28 липня 
2006 pоку, кадастровий номер 2325280800:09:002:0081, площею 3,9606 га, що належить на праві власності ОСОБА_1 , який 09 лютого 2010 року зареєстрований у Токмацькому районному відділі Запорізької регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру» за № 041028000002 та скасувати його державну реєстрацію; 
- витребувати земельну ділянку, кадастровий номер 2325280800:09:002:0081, площею 3,9606 га, орендовану ТОВ «Агрофірма 
ім. Котовського» з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 та зобов`язати ОСОБА_4 усунути перешкоди ТОВ «Агрофірма 
ім. Котовського» у користуванні вказаною земельною ділянкою;
 - визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 28 березня 
2006 року, кадастровий номер 2325280800:09:001:0020, площею 3,9001 га, що належить на праві власності ОСОБА_2 , який 10 листопада 
2008 року зареєстрований у Токмацькому районному відділі Запорізької регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру» 
№ 040828000076 та скасувати його державну реєстрацію; 
- витребувати земельну ділянку, кадастровий номер 2325280800:09:001:0020, площею 3,9001 га, орендовану ТОВ «Агрофірма 
ім. Котовського», з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 та зобов`язати ОСОБА_5 усунути перешкоди ТОВ «Агрофірма 
ім. Котовського» у користуванні вказаною земельною ділянкою.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 29 січня 
2019 року позов ТОВ «Агрофірма ім. Котовського» задоволено.
Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки від 28 липня 
2006 року, кадастровий номер 2325280800:09:002:0081, площею 3,9606 га, що належить на праві власності ОСОБА_1 , який 09 лютого 2010 року зареєстрований у Токмацькому районному відділі Запорізької регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру» за № 041028000002 та скасовано його державну реєстрацію.
Витребувано земельну ділянку, кадастровий номер 2325280800:09:002:0081, площею 3,9606 га, орендовану ТОВ «Агрофірма ім. Котовського», з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 та зобов`язано ОСОБА_3 усунути перешкоди ТОВ «Агрофірма ім. Котовського» у користуванні вказаною земельною ділянкою.
Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки від 28 березня 
2006 року, кадастровий номер 2325280800:09:001:0020, площею 3,9001 га, що належить на праві власності ОСОБА_2 , який 10 листопада 
2008 року зареєстрований у Токмацькому районному відділі Запорізької регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру» 
№ 040828000076 та скасовано його державну реєстрацію.
Витребувано земельну ділянку, кадастровий № 2325280800:09:001:0020, площею 3,9001 га, орендовану ТОВ «Агрофірма ім. Котовського», з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 та зобов`язано ОСОБА_3 усунути перешкоди ТОВ «Агрофірма ім. Котовського» у користуванні вказаною земельною ділянкою.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Агрофірма ім. Котовського» витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 880 грн.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Агрофірма ім. Котовського» витрати, пов`язані з проведенням судових почеркознавчих експертиз, на загальну суму 12 355,20 грн.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Агрофірма ім. Котовського» 
29 450 грн компенсації витрат на правничу допомогу, понесену у зв`язку 
з розглядом цивільної справи № 328/1283/17.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що спірні договори оренди земельних ділянок, укладені від імені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , підписані не ними, а іншою особою (особами), відсутність волевиявлення власника земельної ділянки є підставою для визнання договору недійсним з моменту його укладання.
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції 
Постановою Запорізького апеляційного суду від 10 липня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення.
Рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 29 січня 
2019 року залишено без змін.
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої 
інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 
та ОСОБА_2 , як власники спірних земельних ділянок, згоди на передачу цих ділянок в оренду відповідачу не надавали, договори оренди зазначених земельних ділянок з відповідачем не укладали, підписи 
в договорах оренди вчинені не ними, а іншими особами, що свідчить про відсутність волевиявлення учасників зазначених правочинів та є підставою для визнання спірних договорів земельних ділянок недійсними.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У касаційній скарзі ОСОБА_3 , посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити 
у задоволенні позовних вимог.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Ухвалою судді Верховного Суду від 21 серпня 2019 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
У вересні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 березня 2020 року вказану справу призначено до розгляду.
 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанції неповно з`ясували обставини, що мають значення для справи, безпідставно не взяли до уваги та відхилили письмові докази, а саме: договори оренди земельних ділянок, які були укладені між ним та позивачами, розписки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про отримання орендної плати наперед, державні акти на ім`я позивачів, відомості з Держгеокадастру про реєстраціюспірних договорів оренди земельних ділянок, постанову Запорізького апеляційного суду від 06 березня 2019 року.
Вважає, що суди попередніх інстанцій безпідставно в основу судових рішень поклали висновки почеркознавчих експертиз, які не мають для суду заздалегідь встановленої сили.
Також зазначає, що, задовольняючи вимогу позивача ТОВ «Агрофірма 
ім. Котовського» про стягнення з нього понесених витрат на правничу допомогу, суди не врахували того, що витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального
підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у стягненні таких витрат.
Крім того, посилається на те, що апеляційним судом безпідставно не було задоволено його клопотання про відкладення розгляду справи.
 
Відзив на касаційну скаргу учасниками справи не подано.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку 
серії ІІІ-ЗП № 048315, виданим 20 листопада 2002 року ОСОБА_2 
є власником земельної ділянки, кадастровий номер 2325280800:09:001:0020, площею 3,9001 га, цільове призначення - 
для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за адресою: Долинська сільська рада, Токмацький район, Запорізька область. 
Згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку 
серії ЗП № 119560, виданим 06 червня 2005 року, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки кадастровий номер 2325280800:09:002:0081, площею 3,9606 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за адресою: Долинська сільська рада, Токмацький район, Запорізька область. 
07 вересня 2016 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма 
ім. Котовського» укладений договір оренди земельної ділянки. Відповідно до цього договору орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Долинської сільської ради Токмацького району Запорізької області, кадастровий номер 2325280800:09:002:0081, загальною площею 3,9606 га, 
у тому числі 3,9606 га ріллі. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 159 596,90 грн. Договір укладено на 15 років з урахуванням ротації культур згідно з проектом землеустрою, що підтверджується відповідним договором.
Право оренди земельної ділянки зареєстровано, орендарем зазначено 
ТОВ «Агрофірма ім. Котовського», що підтверджується витягом 
з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 27 січня 2017 року за № 78979249.
10 жовтня 2016 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма 
ім. Котовського» укладений договір оренди земельної ділянки. Відповідно 
до цього договору орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Долинської сільської ради Токмацького району Запорізької області, кадастровий номер 2325280800:09:001:0020, загальною площею 3,9001 га, 
у тому числі 3,9001 га ріллі. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 159 596,90 грн. Договір укладено на 15 років з урахуванням ротації культур згідно з проектом землеустрою, що підтверджується відповідним договором.
Право оренди земельної ділянки зареєстровано, орендарем зазначено 
ТОВ «Агрофірма ім. Котовського», що підтверджується витягом 
з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 27 січня 2017 року за № 78980167.
Відповідно до висновку судової-почеркознавчої експертизи від 28 березня  2018 року № 639-17, проведеної за клопотанням представника позивачів ОСОБА_6 , експертом Запорізького відділення Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз, підпис, виконаний від імені ОСОБА_1 та розміщений у договорі оренди земельної ділянки, кадастровий № 2325280800:09:002:0081, площею 3,9606 га, укладеному 
28 липня 2006 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , який зареєстрований у Токмацькому районному відділі Запорізької регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 09 лютого 2010 року за № 041028000002, виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою (а.с. 245-254 т. 1).
Відповідно до висновку судової-почеркознавчої експертизи від 07 серпня 2018 року № 320-18, проведеної за клопотанням представника позивачів ОСОБА_6 експертом Запорізького відділення Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз, підпис, виконаний від імені ОСОБА_2 у договорі оренди земельної ділянки, кадастровий 
№ 2325280800:09:001:0020, площею 3,9901 га, укладеному 28 березня 
2006 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , який зареєстрований у Токмацькому районному відділі Запорізької регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 10 листопада 2008 року за № 040828000076, виконаний не 
ОСОБА_2 , а іншою особою (а.с. 28-34 т. 2).
 
2.     Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини другої розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження 
є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Згідно з частинами першою та другою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400цього Кодексу.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог 
і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вказаним вимогам закону оскаржувані судові рішення не відповідають.
Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, Законом України «Про оренду землі», іншими законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі (стаття 2 Закону України «Про оренду землі»).
Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди 
землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, 
а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Згідно з положеннями статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до статті 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.
Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «Агрофірма ім. Котовського», 
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , суди виходили із того, що спірні договори оренди земельних ділянок, укладені від імені ОСОБА_1 та 
ОСОБА_2 , підписані не ними, а іншою особою (особами), що встановлено висновками судово-почеркознавчих експертиз, а отже, укладені без волевиявлення власника земельної ділянки, що є підставою для визнання спірних договорів оренди земельних ділянок недійсними 
з моменту їх укладання.
Проте суди не звернули уваги на таке. 
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. 
Справедливість та добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
В основі доктрини заборони суперечливої поведінки знаходиться принцип добросовісності. 
У порушення вказаного принципу «неприпустимості суперечливої поведінки», а також вимог статей 12, 81 ЦПК України суди не дали належної правової оцінки діям, які вчинили ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а саме: що одні й ті самі земельні ділянки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 
у 2016 році передали в оренду ТОВ «Агрофірма ім. Котовського» у той час, як ці самі земельні ділянки перебували в оренді ОСОБА_3 
з 2006 року. Крім того, ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_3 
15 000 грн за передачу земельної ділянки в оренду, а ОСОБА_1 - 
13 480 грн, що не заперечувалося позивачами та свідчить про виконання сторонами умов договору (а.с. 4-7, 97, 98 т. 1).
Отже, суду слід оцінити суперечливу поведінку ОСОБА_1 та 
ОСОБА_2 з огляду на справедливість та добросовісність цієї дії. 
Крім того, відповідачем до суду апеляційної інстанції було надано постанову Запорізького апеляційного суду від 06 березня 2019 року, відповідно до якої, апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено. Рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 26 вересня 2018 року скасовано. Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , 
ТОВ «Агрофірма ім. Котовського», третя особа - Токмацька районна державна адміністрація Запорізької області, про визнання договорів оренди земельних ділянок недійсними та скасування державної реєстрації задоволено. Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки 
від 07 вересня 2016 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма ім. Котовського», зареєстрований у Токмацькій районній державній адміністрації Запорізької області 24 січня 2017 року, кадастровий номер земельної ділянки 2325280800:09:002:0081, та скасовано його державну реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки від 10 жовтня 
2016 року, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма 
ім. Котовського», зареєстрований у Токмацькій районній державній адміністрації Запорізької області 24 січня 2017 року, кадастровий номер земельної ділянки 2325280800:09:001:0020, та скасувати його державну реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Ураховуючи зазначене, рішення судів попередніх інстанцій не можна вважати законними й обґрунтованими.
Відповідно до пункту першого частини третьої та частини четвертої статті 411 ЦПК Українипідставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані 
у справі докази. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.
Рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 29 січня 
2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 10 липня 
2019 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                                Д. Д. Луспеник
 
Судді:                                                                                                           І. А. Воробйова
 
                                                                                                                        Б. І. Гулько
 
                                                                                                                        Р. А. Лідовець
 
                                                                                                                        Ю. В. Черняк