УКРАЇНА
ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 677/1130/17
Провадження № 22-ц/4820/1028/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

09 червня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Грох Л.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А.М.,
               секретар судового засідання Кошельник В.М.,
з участю представника відповідача,
розглянув у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Красилівського районного суду Хмельницької області в складі судді Вознюка Р.В. від 20 лютого 2020 року про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про визнання договору оренди землі поновленим.
Заслухавши доповідача, пояснення учасника справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд
встановив :

У серпні 2017 року  ОСОБА_1 , звертаючись в суд  з цим позовом  до відповідача,  просив визнати поновленим договір оренди землі від 15.11.2005 року, укладений між ним та Красилівською райдержадміністрацією Хмельницької області, зареєстрований 29.12.2005 року у Красилівському районному відділу Центру ДЗК за № 040575600001 щодо земельних ділянок площею 9,4067 га, кадастровий номер 6822789800:03:001:007 та площею 3,6361 га, кадастровий номер 6822789800:03:001:0008 сільськогосподарського призначення державної власності, розташованих за межами населених пунктів Яворовецької сільської ради Красилівського району для ведення фермерського господарства, на той самий строк і на тих умовах, які передбачені цим договором оренди землі.
Ухвалою Красилівського районного суду Хмельницької області від 20 лютого 2020 року закрито провадження у справі.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. На його думку, судом першої інстанції не враховано, що спірний договір оренди землі укладений між Красилівською райдержадміністрацією та ним як фізичною особою і земельні ділянки на підставі вказаного договору передані йому в оренду та використовуються як фізичною особою, сплата орендної плати, виконання інших обов`язків за цим договором здійснюється ним також як фізичною особою, а засноване позивачем фермерське господарство «Доля 2005» не є стороною цього договору оренди та відповідно не може заявляти вимог про його поновлення. Спірні земельні ділянки не є власністю та не перебувають в оренді в заснованого ним фермерського господарства «Доля 2005», тому в розумінні ст. 12 Закону України «Про фермерське господарство» та ст. 31 ЗК України не є землями фермерського господарства. Факт заснування фермерського господарства не свідчить про використання спірних земельних ділянок у господарській діяльності останнього. Спір виник з договірних відносин з фізичною особою, тому дана справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
У відзиві на апеляційну скаргу Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області вказує, що позивачем не надано жодних доказів на спростування висновків суду першої інстанції. В свою чергу зміст спірного договору, статуту «Доля 2005» підтверджують перехід земельної ділянки в користування фермерського господарства. Тому правовідносини щодо права користування такою земельною ділянкою є господарськими.
       В засіданні апеляційного суду представник відповідача просив відхилити апеляційну скаргу з мотивів, наведених у відзиві.
       Апелянт, повідомлений про розгляд справи, в судове засідання не з`явився. 
Апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
За змістом ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Встановлено, що  ОСОБА_1 15.11.2005 року уклав з Красилівською районною державною адміністрацією договір оренди земельної ділянки від 15.11.2005 для ведення фермерського господарства.
12.01.2006 проведено державну реєстрацію юридичної особи - Фермерського господарства "ДОЛЯ 2005", засновником якого є  ОСОБА_1 .
Згідно листа-повідомлення від 25.06.2015 року ФГ "ДОЛЯ 2005" в особі ОСОБА_1 просило Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області поновити договір оренди земельної ділянки від 15.11.2005 на підставі ст. 33 Закону України "Про оренду землі».
Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що після державної реєстрації договору оренди землі позивачем засновано фермерське господарство як юридичну особу, - у правовідносинах користування спірною земельною ділянкою відбулася фактична заміна орендаря і обов`язки землекористувача земельної ділянки перейшли до фермерського господарства з дня його державної реєстрації. Оскільки спір існує між юридичними особами, справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, і провадження по ній необхідно закрити.
Доводи апеляційної скарги про помилковість таких висновків суду є безпідставними.
Так, відносини, пов`язані зі створенням, діяльністю та припиненням діяльності фермерських господарств, регулюються, Конституцією України, Земельним кодексом України,  Законом України «Про фермерське господарство» та іншими нормативно-правовими актами України (стаття 2 цього Закону). У таких правовідносинах Закон України «Про фермерське господарство» є спеціальним нормативно-правовим актом.  
Право на створення фермерського господарства має кожний дієздатний громадянин України, який досяг 18-річного віку та виявив бажання створити фермерське господарство. Для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради (частина перша статті 5, частина перша  статті 7 Закону України «Про фермерське господарство»).
Після одержання засновником державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб (стаття 8 Закону України «Про фермерське господарство»).
Отже, можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов`язана з одержанням ним державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки для ведення фермерського господарства, що є передумовою для державної реєстрації останнього.
За змістом статей 1, 5, 7, 8 і 12 Закону України «Про фермерське господарство» після укладення договору оренди земельної ділянки для ведення фермерського господарства та проведення державної реєстрації такого господарства обов`язки орендаря цієї земельної ділянки виконує фермерське господарство, а не громадянин, якому вона надавалась.
Оскільки фермерські господарства є юридичними особами, їхні земельні спори з іншими юридичними особами, у тому числі з центральним органом виконавчої влади, який реалізує політику у сфері земельних відносин, щодо користування земельними ділянками, наданими із земель державної або комунальної власності, підвідомчі господарським судам.
Такий висновок суду першої інстанції цілком узгоджується з правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 13.03.2018 року у справі № 348/992/16-ц та від 20.06.2018 року у справі
№ 317/2520/15-ц.
Такої ж позиції дотримується Верховний Суд у складі Касаційного цивільного суду у своїх судових рішеннях від 10 жовтня 2018 року у справі
№ 694/1211/16-ц (провадження № 61-19983св18), від 14 листопада
2018 року у справі № 368/546/16-ц (провадження № 61-26061св18), від 03 липня 2019 року справа №671/462/17 (провадження № 61-27624св18),
Суд першої інстанції відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин обґрунтовано врахував вказані висновки щодо застосування відповідних норм права. 
Доводи апеляційної скарги про те, що передані в оренду земельні ділянки на підставі вказаного договору використовуються ОСОБА_1 як фізичною особою, який виконує і інші умови договору оренди як фізична особа, не ґрунтуються на достатніх та допустимих доказах. 
Так, згідно з ч.4 ст. 1 Закону України «Про фермерське господарство» фермерське господарство підлягає державній реєстрації як юридична особа або фізична особа - підприємець. 
Отже, фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, при цьому закон не дозволяє ведення фермерського господарства без державної реєстрації як юридичної особи або фізичної особи – підприємця.
Апелянт не надав доказів, що він веде фермерське господарство як фізична особа – підприємець, будучи зареєстрованим у встановленому порядку.
В свою чергу за змістом пунктів 15-16 договору оренди землі земельна ділянка передається в оренду для створення фермерського господарства «Доля -2005»; цільове призначення земельної ділянки - для ведення фермерського господарства.
Зміст статуту ФГ«Доля 2005», засновником якого є ОСОБА_1 , також підтверджує перехід отриманої ним в оренду земельної ділянки в користування фермерського господарства. 
Тому правильним є висновок суду першої інстанції, що реалізація права на поновлення договору оренди згідно із ст. 33 Закону України «Про оренду землі», наданої особі для організації та ведення фермерського господарства, на якій і було створено нею фермерське господарство, належить саме фермерському господарству, а отже, правовідносини щодо права користування такою земельною ділянкою є господарськими.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Оскаржувана ухвала прийнята з дотриманням норм процесуального права і підстав для її скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається. 
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Красилівського районного суду Хмельницької області від 20 лютого 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 12.06.2020 року.

Судді                                                                 Л.М. Грох
Р.С. Гринчук
А.М. Костенко