УХВАЛА

19 березня 2020 року 
м. Київ

справа №420/3990/19
адміністративне провадження №К/9901/5692/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Усенко Є.А.,
суддів: Желтобрюх І.Л.,  Гусака М.Б., 

розглянув матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "ЛИМО" на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01.11.2019 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.02.2020 у справі за адміністративним позовом ТОВ "ЛИМО" до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області (далі - ГУ ДФС) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 24.06.2019 №0030511401,

У С Т А Н О В И В :

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 01.11.2019, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.02.2020, адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС 24.06.2019 №0030511401 в частині, що перевищує суму податкового зобов`язання з ПДВ - 104 297,90 грн та штрафу 26      074,00 грн; в решті позовних вимог відмовлено.
26.02.2020 ТОВ "ЛИМО" подало до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01.11.2019 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.02.2020, у якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить зазначені судові рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Предметом позову у цій справі є правомірність податкового повідомлення-рішення від 24.06.2019 №0030511401 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 380 461,00 грн.
В касаційному порядку позивач оскаржує рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01.11.2019 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.02.2020 в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 24.06.2019 №0030511401 на 250 089,10 грн.
Висновок суду першої та апеляційної інстанцій про відмову в задоволенні позову в зазначеній частині позовних вимог вмотивований тим, що вироком Печерського районного суду м. Києва від 07.12.2017 у кримінальній справі № 757/24218/17-к, який набрав законної сили з 09.01.2018, встановлено, що громадянин ОСОБА_1 , директор ТОВ "Дронт", вчинив пособництво у фіктивному підприємництві із використанням цього Товариства, тобто вчинив злочин, передбачений частиною 5 статті 25, частиною 1 статті 205 Кримінального кодексу України. 
Застосувавши норму частини 6 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку, що встановлений у вироці  факт фіктивного підприємництва з використанням ТОВ "Дронт" виключає оцінку наданих позивачем первинних доказів, виписаних на операції з придбання товару (будівельні матеріали) з цим Товариством, як достовірних. 
Судові рішення, яких стосується касаційна скарга, ухвалені з урахуванням висновку Верховного Суду щодо застосування норм права до подібних правовідносин. Зокрема, в постанові від 16.01.2018 у справі № 2а-7075/12/2670 Верховний Суд, дотримуючись правової позиції, висловленій Верховним Судом України у постанові від 12.01.2016 (справа за позовом НВП "Пласт" до ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів і зборів у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень) вказав, що статус фіктивного підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю, господарські операції таких підприємств не 

можуть бути визнані навіть за формального підтвердження документами бухгалтерського обліку. Підстав для відступу від цієї правової позиції колегія суддів не знаходить. 
Згідно з пунком 6 частини 1 статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, зазначене у частині першій статті 328 цього Кодексу, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).
Позивач в касаційній скарзі, як на підставу касаційного оскарження ухвалених у справі судових рішень в частині відмови у задоволенні позову, вказує про відсутність висновку Верховного Суду з питання щодо юридичного наслідку порушення контролюючим органом встановленої пунктом 86.7 статті 86 Податкового кодексу України процедури розгляду заперечень платників податків на акт перевірки.
Разом з тим, Верховний Суд в постанові від 30.10.2018 у справі № 813/4692/19 вже висловив позицію щодо наслідків процедури порушень проведенні перевірки.
Доводи позивача, наведені в касаційній скарзі, що касаційна скарга стосується питання, яке має фундаментальне значення для правозастосування, не знайшли підтвердження.
В обґрунтування цього доводу позивач посилається на те, що згідно із судовими рішеннями, які розміщені в Єдиному державному реєстрі судових рішень, суди по різному вирішують спори з подібними правовідносинами, коли податкові повідомлення-рішення прийняті контролюючим органом з порушенням процедури.
При цьому конкретних прикладів різного правозастосування одних і тих же норм матеріального права до подібних правовідносин позивач не вказує. Також не заслуговує на увагу довід позивача про необхідність формування Верховним Судом висновку щодо можливості посилання суду на вирок у кримінальній справі, якщо на нього контролюючий орган не посилався в акті перевірки.
Питання меж обов`язковості вироку у кримінальній справі, який набрав законної сили, для адміністративного суду врегульовано частиною шостою статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись статтею 248, пунктом 6 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
У Х В А Л И В :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛИМО" на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01.11.2019 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.02.2020.
Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити скаржнику, а копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Є.А. Усенко
І.Л. Желтобрюх 
 М.Б. Гусак ,
Судді Верховного Суду