ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/297/20	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №712/12133/17 Категорія:  	Марцішевська О.М. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Бондаренко С. І. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       12 березня 2020 року : Черкаський апеляційний суд в складі:
суддів                                         Бондаренка С. І., Храпка В.Д., Вініченка Б.Б.
за участю секретаря                              Чуйко А.В.
                    
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 грудня 2017 року, ухваленого під головуванням судді Марцішевської О.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Третій Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» про визнання дій незаконними та відшкодування шкоди, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комунального некомерційного підприємства «Третій Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» про визнання дій незаконними та відшкодування шкоди.
В обґрунтування позовних вимог вказував, він є інвалідом війни І групи та відповідач не надає йому довідку про стан здоров`я, виписку з історії хвороби, не забезпечує реабілітаційним засобами: памперсами, тонометром, глюкометром, слуховим апаратом, а тому просив суд визнати дії відповідача незаконними та відшкодувати шкоду в розмірі 12000 гривень.
У грудні 2017 року позивач змінив підстави позову та в поданій заяві вказував, що відповідачем не надаються належним чином медичні послуги позивачу, який є інвалідом війни І групи та лежачим хворим. Він неодноразово звертався до відповідача з приводу видачі довідки про стан здоров`я, виписки з історії хвороби, забезпечення реабілітуючими засобами, ліками, направленням на стаціонарне лікування, проте відповідач в 2017 році таке направлення не надав, оскільки позивач та його син відмовились від обстеження, що є порушенням законодавства, яким передбачено таке право і це не є підставою відмови у направленні на госпіталізацію. 
Відповідач також відмовив у видачі довідки про стан здоров`я, виписки з історії хвороби, в 2016-2017 роках не видавав належним чином рецепти на ліки як хворому на цукровий діабет, стенокардії. Останній раз в липні 2017 року рецепти виписувались в малих розмірах на 3 місяці, по виклику лікар додому не приходить, а коли зрідка приходить, то без медичної карти та бланків рецептів, тому, на думку позивача, його син вірно робить, що не впускає лікаря додому. 
На підставі викладеного позивач просив суд визнати дії відповідача незаконними і зобов`язати його належним чином забезпечити медичним обслуговуванням по вищезазначеним вимогам, витребувати у відповідача всі його звернення за 2016-2017 роки щодо вищезазначених вимог, витребувати медичну виписку від 03 листопада 2016 року в шпиталі м. Циблі, відшкодувати моральну шкоду 12000 гривень, витребувати всі звернення позивача та виписку про лікування.
 Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 грудня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Третій Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» про визнання дій незаконними та відшкодування шкоди відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд виходив з того, що позивачем не надано жодного доказу порушення його прав та охоронюваних законом інтересів відповідачем.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи, внаслідок неправильної оцінки доказів прийняв невірне рішення, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. Зазначає, що суд першої інстанції незаконно відмовив у витребувані у відповідача виписки із історії хвороби із шпиталю за 2016 рік (м. Циблі), що має значення для справи. Судом першої інстанції порушено Закон України «Про основи охорони здоров’я» та Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», оскільки позивач має право відмовитись від обстеження його відповідачем, якому не довіряє, та обстежитись у шпиталі.
Постановою апеляційного суду Черкаської області від 20 березня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 грудня 2017 року залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 20 грудня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, постанову апеляційного суду Черкаської області скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Комунальне некомерційне підприємство «Третій Черкаський міський центр первинної медико-санітарнорї допомоги» заперечило проти задоволення апеляційної скарги, зазначивши, що до грудня 2017 року позивачу надавалась вся необхідна допомога, а з грудня 2017 ОСОБА_1 був переданий на медичне обслуговування до КНП «Четвертий Черкаський міський центр ПМСД».
Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.
Статтею 49 Конституції України передбачено, що кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування. Охорона здоров`я забезпечується державним фінансуванням відповідних соціально-економічних, медико-санітарних і оздоровчо-профілактичних програм. Держава створює умови для ефективного і доступного для всіх громадян медичного обслуговування. У державних і комунальних закладах охорони здоров`я медична допомога надається безоплатно.
Медична допомога - діяльність професійно підготовлених медичних працівників, спрямована на профілактику, діагностику, лікування та реабілітацію у зв`язку з хворобами, травмами, отруєннями і патологічними станами, а також у зв`язку з вагітністю та пологами (ст. 3 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я»).
Статтею 6 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» визначено, що кожний громадянин України має право на охорону здоров`я, що, зокрема, включає кваліфіковану медичну допомогу, включаючи вільний вибір лікаря, вибір методів лікування відповідно до його рекомендацій і закладу охорони здоров`я; оскарження неправомірних рішень і дії працівників, закладів та органів охорони здоров`я.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» держава визнає право кожного громадянина на охорону здоров`я і забезпечує його захист. Кожен громадянин має право на безоплатне отримання у державних та комунальних закладах охорони здоров`я медичної допомоги, до якої належать: екстрена медична допомога; первинна медична допомога; вторинна (спеціалізована) медична допомога, що надається за медичними показаннями у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я; третинна (високоспеціалізована) медична допомога; паліативна допомога.
Частиною 4 цієї статті встановлено, що держава гарантує громадянам України та іншим визначеним законом особам надання необхідних медичних послуг та лікарських засобів за рахунок коштів Державного бюджету України на умовах та в порядку, встановлених законодавством.
Відповідно до ст. 36 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» матеріальне, соціально-побутове і медичне забезпечення осіб з інвалідністю здійснюється у вигляді грошових виплат (пенсій, допомог, одноразових виплат), забезпечення медикаментами, технічними й іншими засобами, включаючи друковані видання із спеціальним шрифтом, звукопідсилюючу апаратуру та аналізатори, а також шляхом надання послуг по медичній, соціальній, трудовій і професійній реабілітації, побутовому та торговельному обслуговуванню.
Частиною 1 ст. 38 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» визначено, що особам з інвалідністю і дітям з інвалідністю надаються безоплатно або на пільгових умовах на підставі індивідуальної програми реабілітації послуги із соціально-побутового і медичного обслуговування, технічні та інші засоби реабілітації, вироби медичного призначення, а також автомобілі, крісла колісні з електроприводом-за наявності відповідного медичного висновку.
Згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Про впорядкування безоплатного та пільгового відпуску лікарських засобів за рецептами лікарів у разі амбулаторного лікування окремих груп населення та за певними категоріями захворювань» від 17 серпня 1998 року № 1303, безоплатний або пільговий відпуск лікарських засобів за рецептами лікарів у разі амбулаторного лікування провадиться групам населення та за категоріями захворювань згідно з додатками 1 і 2 (інваліди І та ІІ групи).
Відпуск лікарських засобів безоплатно і на пільгових умовах у разі амбулаторного лікування осіб провадиться аптеками за рецептами, виписаними лікарями лікувально-профілактичних закладів за місцем проживання цих осіб.
В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що  ОСОБА_1 є інвалідом Великої Вітчизняної війни І групи та з приводу ненадання йому медичної допомоги, довідок та виписок звертався до Департаменту охорони здоров`я та медичних послуг Черкаської міської ради.
13 жовтня 2017 року директор Комунального некомерційного підприємства «Третій Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» надіслав лист-відповідь за вих.№ 1896 директору Департаменту охорони здоров`я та медичних послуг Черкаської міської ради з приводу чергового звернення ОСОБА_1 щодо ненадання йому медичної допомоги, в якому повідомив про те, що планування госпіталізації інвалідів війни проводиться на початку року після проведення їх комплексного огляду сімейним лікарем, консультації фахівців (невролога, окуліста, ЛОРа, уролога) та обстеження включно лабораторні: ЗАК, ЗАС, біохімічні аналізи крові, ФГ, ЕКГ, УЗД. На запрошення ОСОБА_1 у квітні 2017 року на огляд фахівців та обстеження останній не з`явився. По стану здоров`я ОСОБА_1 було неодноразово організовано огляди фахівцями та обстеження лабораторії на дому, проте щоразу двері не відчинялися. Щомісяця саме для ОСОБА_1 трималася путівка до госпіталю, проте, його син ОСОБА_2 не давав можливості батьку пройти обстеження та направити його до госпіталю на лікування. Лікування призначалось сімейним лікарем по пільговим рецептам ІВВ; з травня 2017 року виписувались пільгові рецепти по програмі "Доступні ліки". Останнім часом ОСОБА_2 кожного дня викликає лікаря додому, але по приїзду ніхто не відчиняє двері (а.с.21).
19 жовтня 2017 року директор Комунального некомерційного підприємства «Третій Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» надіслав лист-відповідь за вих. № 1923 директору Департаменту охорони здоров`я та медичних послуг Черкаської міської ради з приводу чергового звернення ОСОБА_1 щодо неотримання ним довідки та виписки, в якому повідомив про те, що останній до КНП "Третій Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги" з приводу отримання довідки про стан здоров`я, виписки з амбулаторної карти та з приводу незабезпечення технічними засобами до закладу особисто не звертався, відповідних документів для оформлення документів на МСЕК з метою корекції ІПР не надавав. Планування госпіталізації на 2018 рік без динамічного, диспансерного нагляду, обстеження, консультації фахівців не можливе, протягом двох останніх місяців ОСОБА_1 сімейний лікар не оглядала, оскільки по виклику квартиру не відчиняли (а.с.23).
На звернення ОСОБА_1 заступник міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради надіслав лист-відповідь від 17 жовтня 2017 року за вих.№6627-2, в якій вказував, що з метою проведення перевірки щодо об`єктивності інформації позивача у зверненні на Урядову гарячу лінію від 29 вересня 2017 року №4380-ОКЦ згідно з наказом спеціалістами проведено комісійну перевірку, за результатами якої встановлено, що у Журналі реєстрації пропозицій, заяв та скарг громадян Комунального некомерційного підприємства «Третій Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» зареєстровано численні звернення ОСОБА_1 , у тому числі і на Урядову гарячу лінію, усі питання, які порушувалися ним у цих зверненнях зазначеним закладом розглянуто вчасно та надано відповідну аргументовану інформацію, що відображено у наданих йому відповідях, у тому числі і стосовно видачі довідок про стан здоров`я, виписки з історії хвороби та забезпечення засобами реабілітації (а.с.18).
На звернення ОСОБА_1 заступник міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради надіслав лист-відповідь від 26 жовтня 2017 року за вих.№6915-2, 6999-2, 6980-2, 7008-2, в якій вказував, що з метою проведення перевірки щодо об’єктивності інформації позивача у зверненнях на Урядову гарячу лінію від 11 жовтня 2017року №4570-ОКЦ, 14 жовтня 2017 року 4635-ОКЦ, 16 жовтня 2017 року 4610-ОКЦ, 17 жовтня 2017року 4654-ОКЦ щодо відмови у обслуговуванні виклику сімейним лікарем, забезпечення безкоштовними ліками, направлення на лікування у госпіталь для ветеранів, видачі довідки про стан здоров’я та виписки з історії хвороби, Виконавчим комітетом Черкаської міської ради розглянуто. За інформацією департаменту охорони здоров’я та медичних послуг Черкаської міської ради з липня 2014 року ОСОБА_1 перебуває на медичному обслуговуванні у Комунальному некомерційному підприємстві «Третій Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги», протягом вересня-жовтня поточного року щоденно до позивача здійснює виклик сімейного лікаря його син ОСОБА_2 , але по приходу лікаря двері його квартири ніхто не відкриває, про що відмічено у медичній карті амбулаторного хворого ОСОБА_1 , у дверях його квартири знаходяться численні записки та запрошення медичних працівників центру. Враховуючи наявний стан здоров’я, лікарські засоби нітросорбіт, діабетон, метформін, лікарями центру йому не призначалися і не виписувалися, нітрогліцерин та ізосорбіт виписувалися у травні та липні поточного року. Рецепти по програмі "Доступні ліки" останній раз виписувалися йому у серпні поточного року з розрахунку на три місяці. Госпіталізація позивача до госпіталю ветеранів війни центром планувалася на червень-серпень 2017 року, але син позивача категорично відмовляється від проведення ОСОБА_1 необхідного медичного обстеження та консультації лікарів-спеціалістів, в зв’язку з чим не відбулася його госпіталізація до госпіталю у с. Циблі у червні місяці та у серпні - до обласного госпіталю ветеранів війни. За наявною інформацією стосовно видачі довідки про стан здоров’я та виписки з історії хвороби особисто позивач до адміністрації зазначеного закладу не звертався (а.с.19).
Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не надано жодного доказу порушення його прав та охоронюваних законом інтересів відповідачем, зокрема   не доведено, що дії відповідача з ненадання рецептів на ліки без медичного обстеження позивача є протиправними та призвели до нанесення йому моральної шкоди виходячи з наступного.
Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19 липня 2005 року №360, затверджено Правила виписування рецептів на лікарські засоби і вироби медичного призначення, Порядку відпуску лікарських засобів і виробів медичного призначення з аптек та їх структурних підрозділів, Інструкції про порядок зберігання, обліку та знищення рецептурних бланків. 
Згідно підпункту 1.1. пункту 1 Правил рецепти на лікарські засоби і вироби медичного призначення виписуються лікарями суб`єктів господарювання, які провадять господарську діяльність з медичної практики, згідно із лікарськими спеціальностями, за якими провадиться медична практика відповідно до отриманої ліцензії, та відповідно до лікарських посад. 
Підпунктом 1.3. Правил визначено, що  рецепти виписуються хворому за наявності відповідних показань з обов`язковим записом про призначення лікарських засобів чи виробів медичного призначення в медичній документації (історія хвороби, медична карта амбулаторного чи стаціонарного хворого).
З доводів позову вбачається, що ОСОБА_1 не заперечувалося того, що його син зі згоди позивача не допускав викликаного лікаря в квартиру для обстеження позивача, разом з тим, наявність чи відсутність відповідних показань для призначення ліків, реабілітуючих засобів або направлення на стаціонарне лікування та його профіль медичним працівником встановлюється лише при безпосередньому огляді пацієнта, без чого відсутні підстави для виписування рецепта медичним працівником.
Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності винних дій відповідача щодо неотримання позивачем лікарських засобів на пільгових умовах, а також не встановлено перешкод чи обмежень у своєчасному зверненні позивача за одержанням рецептів чи направлення на стаціонарне лікування.
Апеляційний суд також погоджується з висновком суду, викладеним в оскаржуваному рішенні щодо того, що позивачем не надано доказів про неможливість отримання його звернень та медичної виписки у відповідача особисто.
Також, суд першої інстанції дослідив та дав належну оцінку відносно вимоги позивача про підтвердження права отримувати лікарські засоби в поліклініці та в аптеках за рекомендаціями лікарів на пільгових умовах та зазначив, що вказане право передбачене чинним законодавством і додаткового підтвердження у суді не потребує.
Право позивача на вибір лікаря, про що зазначає апелянт в апеляційній скарзі, дійсно закріплено в законодавстві України, однак в цьому випадку саме такий лікар і має вчинювати дії з надання медичної допомоги та нести за це відповідальність.
Щодо вимог позивача стосовно стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне.
Згідно положень ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Відповідно до ч. 1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Згідно із п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» звернуто увагу судів на те, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Таким чином обов`язковими складовими завданої моральної шкоди є неправомірні дії (бездіяльність) , наслідки та причинний зв`язок між діями (бездіяльністю) та наслідками.
Натомість позивач не надав доказів, які б свідчили про порушення його прав та законних інтересів внаслідок протиправної поведінки відповідача, чим йому було завдано моральну шкоду.
Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду та не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які призвели до неправильного вирішення справи.
За таких обставин, суд  не вбачає підстав для зміни чи скасування оскарженого рішення суду першої інстанції. 
                Керуючись ст. ст. 368, 374, 375,381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -  
п о с т а н о в и в  :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Третій Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» про визнання дій незаконними та відшкодування шкоди – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови виготовлений 12 березня 2020  року.

Судді