ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2020 року	                        Львів	Справа № 300/1272/19 пров. № 857/11882/19 	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
Головуючого судді                                                      Сеника Р.П.,  
суддів                                                                           Попка Я.С., Хобор Р.Б.,
з участю секретаря судового засідання                    Джули В.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові заяву Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медичної і консультативно-діагностичної допомоги Івано-Франківської міської ради" про ухвалення додаткового судового рішення у справі №300/1272/19 за адміністративним позовом Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медичної і консультативно-діагностичної допомоги Івано-Франківської міської ради" до Управління Держпраці в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування постанов від 30.05.2019 та припису від 14.05.2019,- 
суддя в 1-й інстанції – Григорук О.Б., час ухвалення рішення – 01.10.2019 року, місце ухвалення рішення – м. Івано-Франківськ, дата складання повного тексту рішення – 10.10.2019 року,
В С Т А Н О В И В :

Комунальне некомерційне підприємство "Центр первинної медичної і консультативно-діагностичної допомоги Івано-Франківської міської ради" 14.06.2019 звернулося до суду з адміністративним позовом до Управління Держпраці в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування постанов №№ІФ529/1677/АВ/П/МГ-1ФС, ІФ529/1677/АВ/П/ІП-2ФС від 30.05.2019 та припису №ІФ529/1677/АВ/П від 14.05.2019.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2019 року позовні вимоги задоволено.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.02.2020 року апеляційну скаргу Управління Держпраці в Івано-Франківській області залишено без задоволення; рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2019 року у справі № 300/1272/19 залишено без змін.
11.02.2020 року на адресу Восьмого апеляційного адміністративного суду надійшла заява від позивача про ухвалення додаткового судового рішення щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 18000 грн.
Згідно ч.4 ст.229 КАС України, фіксування процесу не здійснювалося оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, при цьому були повідомлені належним чином.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про необхідність винесення додаткового судового рішення.
За змістом ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.
За правилами ст. 252 КАС України суд будь-якої інстанції може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткове рішення лише у випадках, передбачених ч.1 ст. 252 КАС України. Додаткове рішення не може змінювати суті основного рішення або містити висновки про права й обов`язки осіб, які не брали участі у справі.
Додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення. Таке рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Відповідно до статті 16 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
За змістом частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
За положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Суд зазначає, що на підтвердження здійсненної правової допомоги, необхідно долучати розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися в акті приймання-передачі послуг за договором. Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 01 жовтня 2018 року у справі № 569/17904/17.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що між позивачем та адвокатським бюро “Андрія Устінського” 04 грудня 2019 року укладено договір №512 про надання правової допомоги та додаткову угоду до договору № 512 про надання правової допомоги від 04.12.2019 року. 
До вказаного вище договору надано додаток 1 тарифи на послуги. 
Так, зокрема, за проведення аналізу апеляційної скарги та пошук і ознайомлення з актуальною судовою практикою сума гонорару 2000 грн.; складання відзиву на апеляційну скаргу передбачена сума гонорару 6000 грн; участь у кожному судовому засіданні в апеляційній інстанції – 5000 грн. 
На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу представником позивача, окрім вищезазначеного договору та додаткової угоди, надано акт № 1 від 14.01.2020 року та акт № 2 від 06.02.2020 року, якими визначено наступний розрахунок вартості наданих послуг: -проведення аналізу апеляційної скарги та пошук і ознайомлення з актуальною судовою практикою (потрачено 4 год) - 2000 грн.; -написання відзиву на апеляційну скаргу (потрачено 6 год) -1 документ- 6000 грн; -участь у двох судових засіданнях в апеляційній інстанції – 1000 грн. Відтак, загальна вартість наданих послуг становить 18000,00 грн. 
Сплата позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 18000, 00 грн підтверджується платіжними дорученнями №1470 від 17.01.2020 та №1511 від 06.02.2020 року. 
Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що стаття 134 КАС України не виключає права суду перевіряти дотримання позивачем вимог частини 5 статті 134 щодо співмірності заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Верховний Суд в додатковій постанові від 12 вересня 2018 року (справа № 810/4749/15), аналізуючи положення статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України  визначив, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.
Суд зазначає, що при визначені відшкодування витрат на суму гонорару адвоката, суд виходить з реальності адвокатських витрат (чи мали місце ці витрати, чи була в них необхідність) а також розумності їх розміру. Такі критерії застосовує Європейській суд з прав людини. У справі "East/West Allianse Limited" суд зазначив, що заявник має право на компенсацію судових витрат, тільки якщо буде доведено, що такі витрати фактично мали місце, були неминучі, а їх розмір є обґрунтованим.
При вирішенні питання щодо розподілу витрат, пов`язаних з правничою допомогою, суд враховує, що подані представником позивача документи на підтвердження понесених витрат не містять погодинної вартості наданих послуг, а також часу, витраченого на кожну з перелічених в рахунку та акті виконаних робіт послуг. 
Вартість проведення аналізу апеляційної скарги та пошук і ознайомлення з актуальною судовою практикою зайняв у адвоката 4 години, однак колегія суддів зауважує, що стороною позивача не було подано жодної актуальної судової практики, та, крім того, у відзиві на апеляційну скаргу відсутні будь-які посилання на судовому практику взагалі.
Так, вартість написання відзиву на апеляційну скаргу сторони оцінили в 6 000 грн, проте колегія суддів зауважує, що час, який був витрачений адвокатом на написання та подання відзиву на апеляційну скаргу (6 годин), вочевидь не відповідає складності спору та змістовності відзиву. Адже вказаний відзив є аналогічним за змістом відзиву на позовну заяву.
Згідно протоколу судового засідання у справі №11882/19 ( №300/1272/19 від 21.01.2020 року, останнє тривало з 13:32:20 год до 13:37:27 год, тобто 5 хв. Крім того, у даному судовому засіданні було з`ясовано щодо повноважень представників сторін та відкладено розгляд справи до 04.02.2020 року для надання додаткових документів на підтвердження повноважень представника апелянта.
04.02.2020 року представником Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медичної і консультативно-діагностичної допомоги Івано-Франківської міської ради" до канцелярії суду подано клопотання у відповідності до ч.7 ст.139 КАС України про те, що будуть подані документи щодо відшкодування витрат на правничу допомогу на протязі 5 днів після ухвалення рішення у справі.
У судове засідання 04.02.2020 року сторони не з`явилися, про що у постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.02.2020 року зазначено «Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 4 ст. 229, п.2 ч. 1 ст. 311 та ч. 2 ст. 313 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.»
А тому, необґрунтованою вважає колегія суддів оплату участі представника відповідача в судових засіданнях в сумі 10000 грн.
Таким чином, зазначені обставини ставлять під сумнів відомості, наведені в розрахунку, щодо понесених витрат у зазначеному розмірі.
Враховуючи вказане вище, колегія суддів дійшла висновку, що вартість послуг правового характеру у розмірі 18000,00 грн, що заявлена до стягнення з відповідача, є необґрунтованою та неспівмірною з обсягом наданих послуг, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг).
Крім того, суд не наділений обов`язком присуджувати стороні, на користь якої було ухвалено рішення, всі його витрати на послуги адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір витрат, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору.
До того ж, колегія суддів враховує, що додатковим рішенням рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2019 року вже стягнуто на користь Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медичної і консультативно-діагностичної допомоги Івано-Франківської міської ради" за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці в Івано-Франківській області витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 18000 грн., яке постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.02.2020 року залишено без змін, що, на переконання колегії суддів, охоплює в повній мірі обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції. 
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що сума судових витрат на правничу допомогу, яку позивач просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, не відповідає ознакам співмірності, визначеним ч. 5 ст. 134 КАС України, а тому не підлягає стягненню.
Керуючись ст. ст. 132, 134, 143, 229, 243, 252, 311, 313 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –
ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медичної і консультативно-діагностичної допомоги Івано-Франківської міської ради" про розподіл судових витрат шляхом стягнення витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 18000 грн.
Додаткова постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.   

Головуючий суддя	 	Р. П. Сеник 	
судді	 	Я. С. Попко 	
 	 	Р. Б. Хобор