ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

11 червня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/685/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Семененка Я.В. (доповідач),
                               суддів:  Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,        
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу Дошкільного навчального закладу «Попелюшка» Зеленодольської міської ради Апостолівського району Дніпропетровської області
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 березня 2020 року (головуючий суддя Кучма К.С.) у справі №160/685/20 за позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області до Дошкільного навчального закладу «Попелюшка» Зеленодольської міської ради Апостолівського району Дніпропетровської області про застосування заходів реагування,-

                                                   в с т а н о в и В :
       
Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області звернулося до суду з позовом, в якому просило застосувати заходи реагування у вигляді повного зупинення експлуатації об`єкта, а саме будівлі за адресою: Дніпропетровська обл.., Апостолівський район, м.Зеленодольськ, вул..Рибалко, буд.13 Дошкільного навчального закладу «Попелюшка», до повного усуненні порушень
Заявлений позов обґрунтовувався тим, що в ході перевірки відповідача встановлено порушення вимог законодавства у сферах пожежної та техногенної безпеки, цивільного захисту, у зв`язку з чим експлуатація об`єкту створює загрозу життю та здоров`ю людей.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 березня 2020 року позов задоволено. Рішення суду мотивовано встановленими обставинами справи, які свідчать про доведеність позивачем порушень вимог пожежної та техногенної безпеки, цивільного захисту, які допущені відповідачем та які створюють загрозу для життя та здоров`я людей, і вказані порушення не були усунуті на час розгляду справи, що є підставою для вжиття заходів реагування.
Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на те, що обраний судом спосіб захисту права є неспіврозмірним та не відповідає дійсним обставинам справи. За позицією відповідача задоволення позову у такий спосіб як зупинення експлуатації (роботи) об`єктів можливо лише у випадку виявлення порушень, які реально створюють загрозу життю та здоров`ю людей. Відповідач вказує на те, що у спірному випадку судом першої інстанції такої загрози встановлено не було. Також відповідач вказує на те, що зазначене в акті перевірки порушення – будівля не обладнана системою протипожежного захисту, не може бути підставою для висновку про те, що таке порушення створює саме загрозу життю та здоров`ю людей.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга  підлягає задоволенню з таких підстав.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що у період з 19.12.2019р. по 20.12.2019р. відповідно до вимог Кодексу цивільного захисту України, Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" проведено позапланову перевірку Дошкільного навчального закладу «Попелюшка» за адресою: Дніпропетровська обл.,      Апостолівський р-н., м.Зеленодольськ, вул.Рибалко, буд.13.
За результатами перевірки складено акт від 20.12.2019 р. №117.
В акті перевірки встановлено порушення ДНЗ «Попелюшка» при експлуатації будівлі за адресою: Дніпропетровська обл., Апостолівський р-н., м.Зеленодольськ, вул.Рибалко, буд.13 вимог пункту 1.2. розділу V ППБУ, а саме: будівля не обладнана системою протипожежного захисту відповідно до ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту».
Виявлення за результатами перевірки вказаного порушення, яке, за позицією органу державного контролю, створює загрозу життю та здоров`ю людей, стало підставою звернення з позовом до суду.
За наслідками перегляду справи, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.
Відповідно до ст..64 Кодексу цивільного захисту України передбачено, що Центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, уповноважений організовувати та здійснювати державний нагляд (контроль) щодо виконання вимог законів та інших нормативно-правових актів з питань техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту і діяльності аварійно-рятувальних служб.
Згідно із ст. 66 Кодексу цивільного захисту України центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, здійснює державний нагляд (контроль) шляхом проведення планових та позапланових перевірок відповідно до закону.
Згідно статті 68 Кодексу Цивільного захисту України посадові особи центрального органу виконавчої влади, які здійснюють державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, у разі порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, у тому числі невиконання їх законних вимог, зобов`язані застосовувати санкції, визначені законом.      У разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, які здійснюють державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.
Відповідно до частини 1 статті 70 Кодексу цивільного захисту України підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є:
1) недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами;
2) порушення вимог пожежної безпеки, передбачених стандартами, нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення.
3) випуск і реалізація вибухопожежонебезпечної продукції та продукції протипожежного призначення з відхиленням від стандартів чи технічних умов або без даних щодо відповідності такої продукції вимогам пожежної безпеки;
4) нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій;
5) відсутність на виробництвах, на яких застосовуються небезпечні речовини, паспортів (формулярів) на обладнання та апаратуру або систем із забезпечення їх безперебійної (безаварійної) роботи;
6) невідповідність кількості засобів індивідуального захисту органів дихання від небезпечних хімічних речовин нормам забезпечення ними працівників суб`єкта господарювання, їх непридатність або відсутність;
7) порушення правил поводження з небезпечними речовинами;
8) відсутність або непридатність до використання засобів індивідуального захисту в осіб, які здійснюють обслуговування потенційно небезпечних об`єктів або об`єктів підвищеної небезпеки, а також в осіб, участь яких у ліквідації наслідків надзвичайної ситуації передбачена планом локалізації і ліквідації наслідків аварій;
9) відсутність на об`єкті підвищеної небезпеки диспетчерської служби або її неготовність до виконання покладених на неї завдань, у тому числі через відсутність відповідних документів, приладів, обладнання або засобів індивідуального захисту;
10) неготовність до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб`єктів господарювання;
11) проведення робіт з будівництва будинків та споруд, розміщення інших небезпечних об`єктів, інженерних і транспортних комунікацій, які порушують встановлений законодавством з питань техногенної безпеки порядок їх проведення або проведення яких створює загрозу безпеці населення, суб`єктам господарювання, обладнанню та майну, що в них перебувають.
Наведені вище положення Кодексу цивільного захисту України вказують на те, що підставою застосування за рішенням суду заходів реагування у виглядів повного або часткового зупинення роботи (експлуатації) підприємства (установи), його окремих об`єктів, є виявлення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, якщо такі порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.
Суд першої інстанції, задовольняючи позов, не надав оцінки зазначеному в акті перевірки  порушенню – відсутність системи протипожежного захисту, в контексті того чи несе воно реальну загрозу життю та здоров`ю людей, обмежившись лише констатацією факту встановлення органом державного контролю такого порушення, та не оцінив заявлені позивачем вимоги з урахуванням принципу пропорційності, що передбачає дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілям, на досягнення яких спрямовані такі заходи.
В той же час чинне законодавство не відносить сам факт відсутності обладнання приміщень системою протипожежного захисту до тих обставин, які створюють реальну загрозу життю та здоров`ю людей. Навпаки, законодавець пов`язує настання реальної загрози життю та здоров`ю людей від пожежі з обставинами, які можуть призвести до займанню та розповсюдження вогню. У свою чергу, встановлення автоматичної пожежної сигналізації, як однією із вимог дотримання Правил протипожежної безпеки, передбачено з метою вчасного виявлення займання, тобто вже існуючої пожежі.
Отже не обладнання приміщень системами протипожежного захисту, за відсутності встановлення інших порушень, не може бути достатнім свідченням того, що таке порушення створює реальну загрозу життю та/або здоров`я людей.
Таким чином, не ставляючи під сумнів те, що обладнання закладу освіти системою протипожежного захисту є обов`язковою вимогою згідно ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту», а її відсутність є порушенням законодавства у сферах пожежної та техногенної безпеки, цивільного захисту, суд апеляційної інстанції, враховуючи наведені позивачем у позові аргументи, не вбачає підстав для висновку про те, що лише наявність такого порушення як відсутність системи протипожежного захисту, можливо кваліфікувати як те, що таке порушення створює загрозу життю та/або здоров`ю людей.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні позову.
На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дошкільного навчального закладу «Попелюшка» Зеленодольської міської ради Апостолівського району Дніпропетровської області – задовольнити.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 березня 2020 року у справі №160/685/20 – скасувати та прийняти нову постанову.
У задоволенні позову Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області – відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України

           Повне судове рішення складено 11.06.2020р.
   
Головуючий - суддя                                                                      Я.В. Семененко 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк