Справа № 466/7855/16-ц                                Головуючий у 1 інстанції: Зима І.Є. 
Провадження № 22-ц/811/174/20                 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М. 
Категорія: 11

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

08 квітня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді: Ванівського О.М.
суддів: Курій Н.М., Мельничук О.Я.
секретаря: Матяш С.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_2  на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 26 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи - ОСОБА_5 , Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради, ЛКП «Варшавське - 407» про усунення перешкод в користуванні майном, зобов`язання до вчинення дій, відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:
Рішенням Шевченківського райсуду м. Львова від 08.12.2016 року частково задоволено позов ОСОБА_1 , яка діяла в своїх інтересах та в інтересах недієздатного ОСОБА_2 та зобов`язано ОСОБА_3 , ОСОБА_4    не чинити перешкод ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом:   демонтажу за власний рахунок   металевих дверей до квартири АДРЕСА_2 з встановленням дверного полотна, що   відкривається   всередину вказаної квартири; демонтажу за власний рахунок телевізійної антени, встановленої на фасаді будинку АДРЕСА_3    між квартирами АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 ; демонтажу за власний рахунок самовільно встановленої стіни в підвальному приміщенні між коморами, якими користуються мешканці квартир АДРЕСА_5 та АДРЕСА_2 ; звільнення тамбуру загального користування квартир АДРЕСА_5 та АДРЕСА_4 від шафи.
Вказане судове рішення було оскаржено в апеляційній та касаційній інстанції. Після набрання рішенням законної сили, таке було звернене до виконання.
28.11.19 р. від Шевченківського ВДВС м. Львова поступила заява про роз`яснення вказаного судового рішення. Аналогічна за змістом заява поступила і від ОСОБА_1 відповідно 29.11.19 р.
Зокрема, ОСОБА_1 просила суд роз`яснити рішення та зазначала, що в процесі виконання такого відповідачами у справі встановлені вхідні двері до квартири АДРЕСА_2 , що не відповідають вимогам проекту будинку. Так, ними залишені зовнішні петлі попередніх дверей, що дає можливість встановити додаткові двері, які будуть збільшувати перешкоди у користуванні своєю квартирою позивачами. Крім того, на залишках кріплення демонтованої телевізійної антени відповідачі встановили шнурки для сушки білизни, що і далі унеможливлює виконання позивачами робіт по утепленню будинку. В зв`язку з наведеним просили роз`яснити рішення суду.
У зверненні Шевченківського ВДВС м. Львова зазначається, що державним виконавцем встановлено факт виконання судового рішення. Проте ОСОБА_1 звернулась з заявою до ВДВС, в якій зазначає, що таке не виконане в повній мірі та просить звернутись до суду з питання його роз`яснення, чим і викликане звернення виконавчої служби до суду.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 26 грудня 2019 року у задоволенні заяв начальника Шевченківського ВДВС м. Львів Головного управління юстиції у Львівській області Савойника Р.П. та   ОСОБА_1 про роз`яснення рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 08 грудня 2016 року у справі № 466/7855/16ц - відмовлено за безпідставністю.
Вказану ухвалу суду оскаржила ОСОБА_1 в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_2  .
Вважає, що ухвала суду прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Покликається на те, що відповідачами у справі встановлені вхідні двері до квартири АДРЕСА_2 , що не відповідають вимогам проекту будинку. Також покликаються на те, що на залишках кріплення демонтованої телевізійної антени відповідачі встановили шнурки для сушки білизни, що створює перешкоди в утепленні стіни їх квартири.
Просить ухвалу суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким роз`яснити рішення Шевченківського районного суду від 08 грудня 2016 року. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно з вимогами ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.
Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.
Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що своїми заявами Шевченківський ВДВС м. Львова та  ОСОБА_1  просять фактично змінити зміст рішення Шевченківського райсуду м. Львова від 08.12.2016 року. Крім того суд вважав, що судове рішення, про роз`яснення якого подано заяви, викладено повно і чітко. 
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.
Матеріалами справи та судом встановлено, що рішенням Шевченківського райсуду м. Львова від 08.12.2016 року частково задоволено позов ОСОБА_1 , яка діяла в своїх інтересах та в інтересах недієздатного ОСОБА_2 та зобов`язано ОСОБА_3 , ОСОБА_4    не чинити перешкод ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом:   демонтажу за власний рахунок   металевих дверей до квартири АДРЕСА_2 з встановленням дверного полотна, що   відкривається   всередину вказаної квартири; демонтажу за власний рахунок телевізійної антени, встановленої на фасаді будинку АДРЕСА_3    між квартирами АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 ; демонтажу за власний рахунок самовільно встановленої стіни в підвальному приміщенні між коморами, якими користуються мешканці квартир АДРЕСА_5 та АДРЕСА_2 ; звільнення тамбуру загального користування квартир АДРЕСА_5 та АДРЕСА_4 від шафи.
Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 10 квітня 2017 року рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 08.12.2016 року залишено без змін.
Постановою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 серпня 2017 року рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 08 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 10 квітня 2017 року залишено без змін.
У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, п. 40 зазначається, що …право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу- у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, - і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6.
У відповідності до ч.1 ст.271 ЦПК України, за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.
У відповідності до пункту 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», роз`яснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно  ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін  у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового рішення. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.
Рішення суду може бути роз`яснено у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення. Тобто, роз`яснення рішення суду - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта і викладенні рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі.
В ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.
Враховуючи те, що суд першої інстанції ухвалив рішення, виклавши обґрунтування своїх висновків в межах заявлених позовних вимог, та резолютивна частина чітка та зрозуміла, тому підстав для роз`яснення рішення суду, як просить заявник, немає, інакше, - це буде зміна резолютивної частини рішення суду, що є недопустимим в силу наведених вище вимог ст. 271 ЦПК України.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення колегія суддів не вбачає.
Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому його відповідно до ст.. 375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_2   - залишити без задоволення.              
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 26 грудня 2019 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складено 08.04.2020 року.

Головуючий Ванівський О.М.

Судді Курій Н.М.

Мельничук О.Я.