ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

28 лютого 2020 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 750/11197/19
Головуючий у першій інстанції – Коверзнев В. О.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/176/20

Суд у складі:

головуючого - судді Євстафіїва О.К.,
суддів:                      Бечка Є.М., Іванової Г.П.,
за участю секретаря Кривопиші Я.О.,

позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Транспеле»,

особа, яка подала апеляційну скаргу: Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Транспеле»,

на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 листопада 2019 року; час, місце ухвалення і дата складання повного його тексту: 05.11.2019, м. Чернігів,

в с т а н о в и в:

30.09.2019 представник ОСОБА_1 – адвокат Шевченко О.А. звернувся з позовом до ТОВ «Компанія Транспеле» про стягнення на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі в сумі 4926 грн 06 коп. і компенсації втрати частини заробітної плати в зв`язку з порушенням строків її виплати в сумі 865 грн. 01 коп. В обґрунтуванні позову зазначено, що 14.07.2017 відповідач прийняв позивача на роботу водієм. При укладанні трудового договору останньому не було повідомлено про умови оплати праці. 28.08.2017 ОСОБА_1 звільнився з роботи, не отримавши за весь час роботи заробітної плати. Відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу - ОСОБА_1 за формою ОК-5 та ОК-7, відповідач не надав інформації Пенсійному фонду України про зарплату позивача за 18 днів роботи у липні 2017 р.; заробіток за серпень 2017 р. відповідно до цих відомостей становить 2951 грн 66 коп. Тож виходячи з нарахованої у серпні 2017 р. зарплати за 18 робочих днів та відпрацьованих у липні цього ж року 12 робочих днів розмір належної позивачеві зарплати за липень 2017 р., становить:
- заробітна плата за один робочий день у серпні 2017 р.: 2955 грн 66 коп.: 18 робочих днів = 164 грн 20 коп.;
- заробітна плата за липень 2017 р.: 164 грн 20 коп. х 12 робочих днів =1970 грн 40 коп. Отже сукупний розмір невиплаченої ОСОБА_1 заробітної плати становить: 2955 грн 66 коп. +1970 грн 40 коп. = 4926 грн 06 коп. Окрім цього, ОСОБА_1 має право на компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати у таких сумах: за липень 2017 р. – 344 грн 82 коп., за серпень 2017 р. – 520 грн 19 коп., а всього на загальну суму 865 грн 01 коп.
Оскаржуваним рішенням позов задоволено; з відповідача на користь держави стягнуто судовий збір в розмірі 1921 грн 00 коп. Ухвалюючи його, суд І інстанції виходив з того, що у відповідача перед позивачем мається заборгованість по заробітній платі за період роботи з 14 липня по 28 серпня 2017 р. в сумі 4926 грн 06 коп., що є підставою для стягнення з відповідача і компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати в розмірі 865 грн. 01 коп.
В апеляційній скарзі ТОВ «Компанія Транспеле» просить скасувати вказане рішення та ухвалити рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.
Доводи апеляційної скарги зводяться до такого:
- суд не з`ясував позицію відповідача щодо справи, провівши судовий розгляд до спливу часу, наданого на підготовку відзиву на позов, та невмотивовано відмовивши у задоволенні клопотання про перенесення розгляду справи;
- позовну заяву підписано адвокатом Шевченком О.А., який діяв на підставі ордеру, що не містить відомостей, чи має адвокат обмеження у процесуальних правах згідно з договором про надання правової допомоги, чи не має. Отже адвокат не підтвердив своїх повноважень у суді;
- ОСОБА_1 видано на відрядження 25918 грн 14 коп., з яких останній повернув 14318 грн 14 коп., у зв`язку з чим він мав заборгованість по невитраченому і своєчасно не поверненому авансу на відрядження в розмірі 11600 грн 00 коп., яку у заяві від 03.08.2017 він просив утримувати з коштів, що надаються у відрядження, по 3000 грн. За період роботи позивача у відповідача йому нараховано заробітну плату в загальному розмірі 2951 грн 66 коп., яка спрямована на погашення вищеназваної заборгованості на підставі заяви позивача від 03.08.2017 та розпорядження генерального директора товариства від 28.08.2017; заборгованість ОСОБА_1 ТОВ «Компанія Транспеле» на цей час становить 9223 грн 91 коп.;
- суд І інстанції неправильно визначив розмір стягнутого з відповідача судового збору.
В судовому засіданні представник ТОВ «Компанія Транспеле» - начальник юридичного відділу Жибер В.В. підтримав апеляційну скаргу (в режимі відеоконференції), а представник ОСОБА_1 – адвокат Шевченко О.А. просив у її задоволенні відмовити.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши її матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає відхиленню.
Так, у справі встановлено наступне.
З 14.07.2017 ОСОБА_1 працював водієм автотранспортних засобів ТОВ «Компанія Транспеле», що підтверджується копією його трудової книжки (арк. 5). Наказом цього товариства від 28.08.2017 позивача звільнено з роботи 28.08.2017 за угодою сторін, згідно з п. 1 ст. 36 КЗпП України, в якому вказано про компенсацію ОСОБА_1 4 днів невикористаної відпустки (копія цього наказу на арк. 69).
Відповідно до наказу відповідача № 349 від 17.07.2017 ОСОБА_1 відряджено по маршруту Київ – Німеччина з 01.08.2017 на автомобілі № НОМЕР_1 , що підтверджено копією цього наказу (арк. 6).
Згідно з копіями табелів обліку використання робочого часу ТОВ «Компанія «Транспеле», за період з 01.07.2017 по 31.07.2017 ОСОБА_1 відпрацював 15 днів, а за період з 01.08.2017 по 31.08.2017 він відпрацював 7 днів (арк. 13, 14).
За інформацією Державної фіскальної служби України, що викладена у листі від 14.05.2019 № 22150/6/99-99-20-02-03-15, автомобіль ВВ НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 перетинав державний кордон України таким чином: 18.08.2017 - їхав на в`їзд, 11.08.2017 – на виїзд, 31.07.2017 – на в`їзд, 19.07.2017 – на виїзд (копія цієї інформації на арк. 23-24). 
Згідно з розрахунком заробітної плати за подорожнім листом № 526079, водій ОСОБА_1 знаходився у рейсі 19 днів, із них 13 днів (з 19.07.2017 по 31.07.2017) перебував у Німеччині, а решта днів – в Україні; сукупну оплату нараховано в розмірі 8002 грн 80 коп., з яких: основна заробітна плата - в розмірі 1906 грн 64 коп., добові на території України – 1920 грн 04 коп. (з розрахунку 320 грн 00 коп. х 6 днів); загальний розмір добових за відрядження на території іноземних держав: 8002 грн 80 коп. - (1906 грн 64 коп.+1920 грн 04 коп.) = 4176 грн 12 коп.; розмір добових за одну добу за відрядження на території іноземних держав становить 320 грн 00 коп. (копія цього розрахунку на арк. 152).
Відповідно до розрахунку заробітної плати за подорожнім листом № 526166, водій ОСОБА_1 знаходився у рейсі 19 днів, з яких: простій - 7 днів, 8 днів (з 11.08.2017 по 18.08.2017) - перебування в Білорусі, решта днів – в Україні; сукупна оплата нарахована в розмірі 2602 грн 63 коп., з яких: основна заробітна плата - в розмірі 867 грн 66 коп., добові – 91 грн 32 коп., загальний розмір добових за відрядження на території України - 1004 грн 49 коп.
Відповідно до п. 8.2 чинного у серпні 2017 р. Положення про оплату праці працівників ТОВ «Компанія «Транспеле», затвердженого 30.06.2016 генеральним директором товариства і головою об`єднаної профспілки товариства, у випадку наявності простою більше 5 днів нормативний розмір добових для закордонного відрядження - 320 грн 00 коп. підлягає зменшенню в 3,5 рази (витяг з цього Положення на арк. 154-161).
Отож за період роботи в ТОВ «Компанія «Транспеле» ОСОБА_1 нараховано добові на загальну суму 7831 грн 13 коп.
Згідно з довідкою АТ КБ «ПриватБанк» від 23.01.2018 № ROL5A98N9MF9A864, на картковий рахунок ОСОБА_1 ТОВ «Компанія «Транспеле» 03.08.2017 зараховано: 3000 грн 00 коп., 11600 грн 00 коп., 3000 грн 00 коп.; призначення всіх платежів – на відрядження (арк.15-16). Ці нарахування підтверджуються також відповідними платіжними дорученнями (їх копії на арк. 70-72).
Відповідно до копії видаткового касового ордеру від 28.08.2017, ТОВ «Компанія «Транспеле» 28.08.2017 надало ОСОБА_1 на відрядження 8318 грн 14 коп., які той одержав в той же день (арк. 73).
За відомостями копії авансового звіту № 1080 від 02.08.2017, підзвітна особа ОСОБА_1 відзвітував за витрату грошових коштів в розмірі 4902 грн 97 коп. (арк. 74).
Згідно з копією звіту про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт № 1081 від 02.07.2017, залишок виданого ОСОБА_1 попереднього авансу становить 3000 грн 00 коп., витрачено ним 2507 грн 00 коп., а залишок становить 493 грн 00 коп.; ОСОБА_1 з наведеним у цьому звіті розрахунком ознайомлено під підпис (арк. 75).
Відповідно до звіту про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт № 1199 від 23.08.2017, перевитрата становить 4409 грн 97 коп., залишок становить 1484 грн 77 коп.; залишок в розмірі 5894 грн 74 коп. внесено; ОСОБА_1 з цим розрахунком ознайомлений під підпис (арк.77).
Згідно з копією авансового звіту № 1200 від 23.08.2017, підзвітна особа ОСОБА_1 відзвітував за грошові кошти в розмірі 2438 грн. 21 коп.; ОСОБА_1 з наведеним у цьому звіті розрахунком ознайомлено під підпис (арк. 79).
За прибутковим касовим ордером № 155 від 03.08.2017 від ОСОБА_1 прийнято грошові кошти в розмірі 3000 грн 00 коп. (арк. 80).
03.08.2017 ОСОБА_1 написав власноручну заяву на ім`я генерального директора ТОВ «Компанія «Транспеле» такого змісту (мовою оригіналу): «прошу удерживать из моих командировочных расходов суму 11600 грн. по 3000 грн.» (копія цієї заяви на арк. 81).
Згідно з наданою ТОВ «Компанія «Транспеле» копією розрахункового листа по зарплаті ОСОБА_1 , за 18 днів липня 2017 р., 19 днів серпня 2017 р. та 4 дні відпустки йому нараховано 2951 грн 66 коп. (арк. 82).
На день звільнення за ОСОБА_1 рахувалась заборгованість в розмірі 11600 грн 00 коп. ТОВ «Компанія «Транспеле» на підставі вищевказаної заяви ОСОБА_1 та розпорядження генерального директора від 28.08.2017, з яким ОСОБА_1 ознайомлено під розписку, спрямувало належну останньому до виплати зарплату, розмір якої після відрахування з неї податків та обов`язкових платежів склав 2376 грн 09 коп. (1237 грн 09 коп. і 1139 грн 00 коп. відповідно за липень та серпень 2017 р. – що зазначено в апеляційній скарзі – арк. 57 і узгоджується з вищеописаними доказами) на погашення згаданої заборгованості за неповернутим авансом. Згідно з названим розпорядженням від 28.08.2017, розмір невитраченого та своєчасно не повернутого авансу, виданого ОСОБА_1 на службові відрядження, склав: 11600 грн 00 коп. - 2376 грн 09 коп. = 9223 грн 91 коп. У тексті розпорядження надруковано таке «У разі, якщо на день звільнення розмір шкоди не буде повністю погашений, прошу направити всі належні мені до виплати суми на погашення вказаної шкоди до повного погашення». Під цим реченням мається підпис ОСОБА_1 . У розпорядженні відповідачем не зазначено розмір відрахувань із зарплати позивача (його копія на арк. 83).
Відповідно до наданих Чернігівським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України копій Індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 за формою ОК-5 і ОК-7, останньому в серпні 2017 р. нарахована сума заробітку в ТОВ «Компанія «Транспеле» 2951 грн 66 коп., а за липень цього року нарахування зарплати йому не здійснювалося (арк.17-20, 25-26).
У копії податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку зазначено, що сума нарахованого ТОВ «Компанія «Транспеле» ОСОБА_1 доходу становить 2951 грн 66 коп., а сума утриманого податку становить 531 грн 30 коп. (арк. 22).
Жоден із учасників справи не заперечував, що при звільненні ОСОБА_1 ТОВ «Компанія «Транспеле» не виплачено нараховану йому заробітну плату з мотивів її утримання в 100% розмірі на погашення невитраченого та своєчасно не повернутого авансу, виданого на службові відрядження.
Аналізуючи надані докази і правові норми, що регулюють спірні правовідносин, суд доходить таких висновків.
У ході розгляду справи не спростовано факт наявності у ОСОБА_1 заборгованості ТОВ «Компанія «Транспеле» по невитраченому та своєчасно не повернутому авансу, який видавався йому на службові відрядження, у сумі 9223 грн 91 коп.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 127 КЗпП України, відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу для погашення невитраченого і своєчасно не повернутого авансу, виданого на службове відрядження. Такий наказ (розпорядження) роботодавець вправі видати не пізніше одного місяця з дня закінчення строку, встановленого для погашення заборгованості. За положеннями ст. 128 КЗпП України, при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти процентів, а у випадках, окремо передбачених законодавством України, - п`ятдесяти процентів заробітної плати, яка належить до виплати працівникові. Обмеження, встановлені частинами першою і другою цієї статті, не поширюються на відрахування із заробітної плати при відбуванні виправних робіт і при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей.
Підстав для оцінки розпорядження генерального директора ТОВ «Компанія «Транспеле» від 28.08.2017 про відрахування із зарплати ОСОБА_1 коштів на погашення зазначеної заборгованості за неповернутим авансом як незаконного немає, так як воно видано без порушення п. 1 ч. 2 ст. 127 КЗпП України щодо строку його ухвалення і, крім того, в ньому не йдеться про те, що з зарплати ОСОБА_1 підлягає утримуванню 100% її розміру, нарахованого до видачі на руки. Проте утримуючи на погашення згаданої заборгованості 100% нарахованої ОСОБА_1 до виплати заробітної плати, товариство порушило вказану норму закону. При цьому суд відкидає довід апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 надав згоду на таке утримання, оскільки він суперечить п. 1 ч. 2 ст. 127 КЗпП України. Крім того, зі змісту заяви ОСОБА_1 від 03.08.2017 неможливо встановити, про які витрати на відрядження (за рахунок яких він погодився погасити борг) у ній йдеться, а рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Наведений ОСОБА_1 у позовній заяві спосіб розрахунку заборгованості по зарплаті суперечить наявним у справі належним і допустимим доказам: розрахунком заробітної плати за подорожніми листами № 526079 і № 526166 і копією розрахункового листа по зарплаті ОСОБА_1 . Тож на дату звільнення ОСОБА_1 ТОВ «Компанія «Транспеле» мало перед ним заборгованість із заробітної плати в розмірі 2951 грн 66 коп., загальна сума утримань з якої становить 531 грн 30 коп. Отож в силу ст. 116 КЗпП України в день звільнення ОСОБА_1 з роботи ТОВ «Компанія «Транспеле» повинно було йому виплатити йому нараховану заробітну плату в розмірі 2951 грн 66 коп. за вирахуванням з цієї суми всіх обов`язкових платежів та 20% на погашення невитраченого та своєчасно не повернутого авансу, виданого йому на службове відрядження.
У зв`язку з протиправною невиплатою ТОВ «Компанія «Транспеле» ОСОБА_1 у день звільнення нарахованої заробітної плати товариство повинно сплатити позивачу компенсацію втрати частини зарплати внаслідок порушення строків її виплати, як то передбачено ст. 34 Закону України «Про оплату праці», в такому розмірі:
- за липень 2017 р.: 1237 грн 09 коп. х 102% х 101,2% х 100,9% х 101% х 109,8% х 101% х 100,5% х 100,9% х 101% х 100,7% х 99,5% х 99,4% х 99,7% (офіційні індекси інфляції з вересня 2017 р. по серпень 2019 р. – межі позовних вимог) = 1467 грн 68 коп. – 1237 грн 09 коп. = 230 грн 59 коп.;
- за серпень 2017 р.: 1139 грн 00 коп. х 101,2% х 100,9% х 101% х 109,8% х 101% х 100,5% х 100,9% х 101% х 100,7% х 99,5% х 99,4% х 99,7% (офіційні індекси інфляції з жовтня 2017 р. по серпень 2019 р. – межі позовних вимог) = 1324 грн 81 коп. – 1139 грн 00 коп. = 185 грн 81 коп.; разом: 230 грн 59 коп. + 185 грн 81 коп. = 518 грн 31 коп.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд І інстанції припустився неповноти з`ясування обставин, які мають значення для справи.
Доводи апеляційної скарги відкидаються виходячи з вищеописаного. Крім того:
- повноваження адвоката Шевченка О.А. підтверджено у відповідності з ст.ст. 62 ч. 4, 64 ч. 2 ЦПК України;

- частина 4 ст.279 ЦПК України не встановлює безумовного обов`язку суду відкласти розгляд справи за наявності відповідного клопотання її учасника.
Отож оскаржуване рішення підлягає зміні шляхом приведення його у відповідність до викладеного вище.
Керуючись ст.ст. 374, 376 ч. 1 п. 4, 381, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Транспеле» задовольнити частково; рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 листопада 2019 року змінити.
Стягти з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Транспеле» на користь ОСОБА_1 2951 (дві тисячі дев`ятсот п`ятдесят одну) грн 66 коп. заборгованості по зарплаті, 518 (п`ятсот вісімнадцять) грн 31 коп. компенсації втрати частини зарплати внаслідок порушення строків її виплати, з яких утримати всі обов`язкові платежі, після чого із суми зарплати, що належить до видачі на руки, утримати 20% на погашення заборгованості ОСОБА_1 Товариству з обмеженою відповідальністю «Компанія «Транспеле» для погашення невитраченого і своєчасно не поверненого авансу, виданого на службові відрядження.
В іншій частині рішення залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але вона може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом 30 днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 04.03.2020.

Головуючий:                                    Судді: