ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________

Постанова
Іменем України

25 лютого 2020 року                                 

м. Харків

справа № 639/7781/16-ц 

провадження № 22-ц/818/53/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
       
головуючого - судді Піддубного Р.М. (суддя-доповідач), 
суддів: Котелевець А.В., Тичкової О.Ю., 
за участю секретаря: Кравченко О. О., 

учасники справи:

позивач – ОСОБА_1 ,

відповідачі – державний реєстратор Державної реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області Федоренко Андрій Іванович, Департамент реєстрації Харківської міської ради,

треті особи - Міністерство юстиції України, Харківська міська рада, ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 11 червня 2019 року, ухвалене у складі судді Труханович В.В., -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначив, що на підставі договору купівлі-продажу від 25 травня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Шевчук Л.В., йому та ОСОБА_3 на праві власності належало по 40/100 частин, а Манчіні Е. - 20/100 частин нежитлової будівлі літер «А-1» у будинку АДРЕСА_1 .

У 2013 році внаслідок протиправних дій третіх осіб вищевказане нерухоме майно було пошкоджено, в подальшому знесено його надземну частину. 

18 жовтня 2013 року державним реєстратором Державної реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області Федоренком А.І. на підставі акту обстеження земельної ділянки та довідки Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» (КП «Харківське МБТІ») № 5715 від 03 жовтня 2013 року про знищення об`єкту нерухомого майна, заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень представника Харківської міської ради Василенка І.Ю. від 18 жовтня 2018 року було прийнято рішення про закриття розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за реєстраційним № 185884663101 у зв`язку зі знищенням нерухомого майна та внесено запис про погашення права власності ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на нежитлову будівлю літер «А-1», загальною площею 217,1 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Посилаючись на те, що вказані дії вчинено державним реєстратором з порушенням вимог закону, оскільки він як власник із заявою про припинення права власності на нерухоме майно у зв`язку з його знищенням не звертався, будь-яких осіб на це не уповноважував, фундамент спірної будівлі, як частина нерухомого майна не є знищеним, з урахуванням уточнених у квітні 2018 року позовних вимог, ОСОБА_1 просив визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Державної реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області Федоренка А.І. від 18 жовтня 2013 року № 6963326 про закриття розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно і реєстраційної справи № 185884663101, визнати незаконним запис в Єдиному державному реєстрі речових прав Державного реєстратора Федоренка А.І. від 18.10.2013 року про погашення права власності ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на приміщення літер «А-1», загальною площею 217,1 кв.м в будинку АДРЕСА_1 , зобов`язати Департамент реєстрації Харківської міської ради внести зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, поновивши запис про право власності ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на вказане нерухоме майно.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 11 червня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. 

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що належне йому на праві спільної часткової власності нерухоме майно було частково знищено внаслідок неправомірних дій третіх осіб, він як власник цього майна із заявою про припинення права власності до суб`єкта державної реєстрації речових прав не звертався, дії відповідача щодо внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про припинення його права власності не відповідають вимогам чинного законодавства, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення заявленого ним позову.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Департаменту реєстрації Харківської міської ради, посилаючись на те, що дії державного реєстратора Державної реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області Федоренка А.І. щодо внесення запису про припинення права власності позивача на нерухоме майно та прийняття рішення у зв`язку з цим про закриття розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідали вимогам закону, просив апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її часткового задоволення.

Судовим розглядом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 25 травня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Шевчук Л.В., ОСОБА_1 належало на праві спільної часткової власності 40/100 частини, ОСОБА_6 40/100 частини, ОСОБА_7 20/100 частини нежитлової будівлі літ. «А-1» загальною площею 217 кв.м. у будинку АДРЕСА_1 . 

30 травня 2006 року право власності позивача на вказане нерухоме майно було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

30 вересня 2013 року головним спеціалістом відділу по обстеженню земельних ділянок Департаменту земельних відносин Харківської міської ради Олійником А.О. було складено акт № 3411/13, з якого вбачається, що земельна ділянка орієнтовною площею 0,0900 га по АДРЕСА_1 не огороджена, вільна від будівель і споруд, власниками не використовується, договір оренди землі між Харківською міською радою та власниками будівлі не укладено. 

03 жовтня 2013 року техніком КП «Харківське МБТІ» ОСОБА_8 було складено акт, відповідно до змісту якого нежитлову будівлю літ. «А-1», загальною площею 217,1 кв., що була розташована за адресою: АДРЕСА_1 знесено.

18 жовтня 2013 року начальник відділу з економічних, бюджетних та майнових питань юридичного департаменту Харківської міської ради Василенко І.Ю. звернувся до реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області із заявою про припинення права власності на вищевказану нежитлову будівлю у зв`язку зі знищенням об`єкта нерухомого майна.

На підставі вищевказаних документів 18 жовтня 2013 року державним реєстратором прав на нерухоме майно реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області Федоренком А.І. було внесено до Державного реєстру запис про припинення права власності на нежитлову будівлю літ. «А-1» по АДРЕСА_1 та прийнято рішення про закриття розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з реєстраційним номером 185884663101.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції керувався положеннями ст. 349 ЦК України та виходив з того, що знищення нерухомого майна є підставою для припинення права власності на нього, а тому дії державного реєстратора щодо внесення відповідної інформації до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за заявою представника Харківської міської ради є такими, що відповідають вимогам закону.

Проте погодитись з таким висновком суду не можна з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів у спосіб, визначений законом або договором.

Сттаттею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

За положеннями ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність.

Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Особа може відмовитися від свого майнового права. Відмова від права власності на транспортні засоби, тварин, нерухомі речі здійснюється у порядку, встановленому актами цивільного законодавства (ст. 12 ЦК України).

Відповідно до ст.ст. 316 - 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Усі суб`єкти права власності є рівними перед законом. Власник володіє,  користується,   розпоряджається   своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. 

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 312 ЦК України).

Підстави припинення права власності передбачені ст. 346 ЦК України, відповідно до якої право власності припиняється у разі: 1) відчуження власником свого майна; 2) відмови власника від права власності; 3) припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; 4) знищення майна; 5) викупу пам`яток культурної спадщини; 6) примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; 8) звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника; 9) реквізиції; 10) конфіскації; 11) припинення юридичної особи чи смерті власника.

Статтею 349 ЦК України передбачено, що право власності на майно припиняється в разі його знищення. У разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що умовами для припинення права власності на знищене нерухоме майно згідно вимог статі 349 ЦК Украйни, є наявність встановленого факту знищення майна, а також відповідної заяви власника майна про внесення змін до державного реєстру.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-ІV (Закон № 1952-ІV) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону № 1952-ІV державний реєстратор встановлює, зокрема, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Пунктом третім частини першої статті 24 Закону № 1952-ІV  передбачено, що у державній реєстрацій прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа.

Оскільки позивач як власник спірного нерухомого майна із заявою про припинення права власності до державного реєстратора не звертався, а відповідні рішення було прийнято останнім на підставі заяви неналежної особи, колегія суддів дійшла висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області Федоренка А.І. від 18.10.2013 року про закриття розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи індексний № 6963326, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 185884663101– нежитлова будівля літ. «А-1» загальною площею 217,1 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а також визнання незаконним та скасування запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 2952359 від 18.10.2013 року про погашення права власності ОСОБА_1 на 40/100 частин вищевказаного об`єкта нерухомого майна.

Позовні вимоги про зобов`язання відповідачів відновити у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію права власності позивача на спірне нерухоме майно задоволенню не підлягають, оскільки правовими наслідками скасування запису про державну реєстрації припинення права власності позивача та рішення державного реєстратора про закриття розділу є поновлення дії попереднього запису Державного реєстру про реєстрацію права власності ОСОБА_1 на спірне нерухоме майно.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржувалось, а тому його законність та обґрунтованість в цій частині не перевірялась.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції – скасуванню, з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з Департаменту реєстрації Харківської міської ради на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 204 грн. 80 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 368, 376, 381-384, 389 ЦПК України,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 11 червня 2019 року скасувати, прийняти нову постанову.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області Федоренка А.І. від 18.10.2013 року про закриття розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи індексний № 6963326, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 185884663101– нежитлова будівля літ. «А-1» загальною площею 217,1 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати незаконним та скасувати запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 2952359 державного реєстратора Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області Федоренка А.І.  від 18.10.2013 року про погашення права власності ОСОБА_1   на 40/100 частин нежитлової будівлі літер «А-1», загальною площею 217,1 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку зі знищенням об`єкта нерухомого майна.

В іншій частині у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з Департаменту реєстрації Харківської міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2 204 грн. 80 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 04 березня 2020 року.

Головуючий                                                                                        Р.М. Піддубний

Судді                                                                                                        А.В. Котелевець 

       О.Ю. Тичкова