ПОСТАНОВА
Іменем України

29 травня 2020 року 
Київ
справа №802/315/15-а
адміністративне провадження №К/9901/24183/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого - Уханенка С.А.,
суддів - Кашпур О.В., Радишевської О.Р.
розглянув у попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України про визнання протиправними і скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії,
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2016 року (головуючий суддя Заброцька Л.О., судді Альчук М..П., Чернюк А.Ю.) та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 03 серпня 2017 року (головуючий суддя Сторчак В.Ю., судді Мельник-Томенко Ж.М., Ватаманюк Р.В.),
У С Т А Н О В И В:
I. Суть спору
1. В лютому 2015 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Генеральної прокуратури України, в якому з урахуванням заяви про зміну позовних вимог від 01.12.2016 остаточно просив: визнати протиправними і скасувати накази Генерального прокурора України від 06.01.2015 №1дк про звільнення його з посади військового прокурора Вінницького гарнізону Центрального регіону України з позбавленням класного чину "радник юстиції" та від 25.05.2015 №154-вк про зміну дати звільнення; зобов`язати Генеральну прокуратуру України провести його звільнення з посади військового прокурора Вінницького гарнізону Центрального регіону України на підставі статті 38 Кодексу законів про працю України з дня постановлення рішення щодо незаконного звільнення судом.
2. Позов обґрунтував тим, що його незаконно звільнено згідно з наказом від 06.01.2015 №1дк, в якому зазначено факти, що не знайшли свого підтвердження під час службового розслідування, та викладено обставини, які не свідчать про порушення ним Присяги працівника прокуратури і Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, затвердженого наказом Генерального прокурора України від 28.11.2012 №123 (далі - Кодекс професійної етики). Порушено відповідачем і процедуру звільнення, яке відбулося в період його тимчасової непрацездатності. Крім того зауважив, що він звертався з письмовими рапортами про звільнення з посади військового прокурора Вінницького гарнізону у зв?язку із погіршенням стану здоров?я та призначення на посаду слідчого або прокурора однієї з військових прокуратур Центрального регіону України, а також з рапортами про подальше проходження служби в органах військової прокуратури в зоні АТО. Однак військовим прокурором Центрального регіону України і Генеральним прокурором України ці рапорти залишені без розгляду.
ІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення
3. Справа розглядалася судами неодноразово.
4. Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2015 року, залишеною без змін Вінницьким апеляційним адміністративним судом від 12 листопада 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.
5. Вищий адміністративний суд України ухвалою від 12 жовтня 2016 року скасував рішення судів першої та апеляційної інстанцій і направив справу на новий розгляд з тих мотивів, що суди не з?ясували, які саме дії свідчать про порушення позивачем Присяги, а які становлять дисциплінарний проступок, що є різними підставами для звільнення, а також не обґрунтували правомірності зміни відповідачем дати звільнення з урахуванням періоду тимчасової непрацездатності позивача.
6. Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 03 серпня 2017 року, повторно відмовлено в задоволенні позову.
7. Суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку, що ОСОБА_1 звільнено за наявності законних підстав, а допущене порушення його трудових прав в частині звільнення в період тимчасової непрацездатності усунуто самим відповідачем шляхом зміни дати звільнення.
III. Провадження в суді касаційної інстанції
8. У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить їх скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
9. За доводами позивача, суди попередніх інстанцій при новому розгляді справи не врахували висновки суду касаційної інстанції, повторно не дослідили письмові докази у справі, не здійснили аналіз норм матеріального права, на які він посилався, та дійшли необґрунтованого висновку про те, що зміна дати звільнення є належним способом захисту порушеного права. 
10. У відзиві на касаційну скаргу Генеральна прокуратура України просить залишити судові рішення без змін, вказуючи на їхню законність і обґрунтованість.
11. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.
IV. Встановлені судами фактичні обставини справи
12. Радник юстиції ОСОБА_1. призначений на посаду Вінницького прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері 18.12.2013, а військовим прокурором Вінницького гарнізону Центрального регіону України - 29.08.2014.
13. Відповідно до розпоряджень військового прокурора Центрального регіону України від 14.11.2014 №46 і від 19.11.2014 №48 проведено службове розслідування щодо порушення вимог кримінального процесуального законодавства у кримінальному провадженні №42014020420000081, яке розслідувалось військовою прокуратурою Вінницького гарнізону, а також щодо вступу військового прокурора Вінницького гарнізону ОСОБА_1. та його заступника ОСОБА_2 у позаслужбові стосунки з начальником квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниці (далі - КЕВ м. Вінниці) ОСОБА_4 .
14. У висновку службового розслідування від 08.12.2014, затвердженому військовим прокурором Центрального регіону України, встановлено, що військовий прокурор Вінницького гарнізону ОСОБА_1 .:
-          у порушення вимог частини першої статті 214 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) без наявності ознак кримінальних правопорушень погодив внесення до ЄРДР відомостей про кримінальні правопорушення, передбачені частиною першою статті 364, статтею 356 Кримінального кодексу України; 
-          усупереч вимогам пункту 3.1 наказу Генерального прокурора України від 19.12.2012 №4гн як керівник прокуратури не забезпечив контроль за якістю процесуального керівництва на стадії досудового розслідування у вказаних кримінальних провадженнях (№42014020420000081 і №42014020420000083), що призвело до грубих порушень кримінально-процесуального законодавства під час їх розслідувань; 
-          у порушення вимог частини третьої статті 234 КПК України необґрунтовано, без проведення жодної слідчої дії, без встановлення жодного доказу в обґрунтування можливості знаходження за місцем роботи і мешкання начальника КЕВ м. Вінниці ОСОБА_4 документів, коштів і речей, отриманих в якості неправомірної вигоди, надав вказівку старшому слідчому військової прокуратури гарнізону ОСОБА_5 звернутися до слідчого судді з клопотаннями про проведення обшуків у службових приміщеннях КЕВ м. Вінниці та за місцем проживання ОСОБА_4 ; 
-          у порушення вимог частини першої статті 216 КПК України безпідставно доручив проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні слідчим військової прокуратури;
-          у порушення вимог статей 4. 7. 9. 10. 15. 18 Кодексу професійної етики та положень Присяги працівника прокуратури, використовуючи службове становище, намагався схилити начальника КЕВ м. Вінниці до продовження договірних відносин з ТОВ "Приват МДМ", а також вступив у позаслужбові стосунки з начальником КЕВ м. Вінниці ОСОБА_4 щодо безоплатного отримання будівельних матеріалів та виділення працівників для проведення ремонту у садовому будинку, який він разом з дружиною планували придбати у приватну власність.
15. Зазначено, що лише після неодноразових вимог перевіряючих, у кінці службового розслідування ОСОБА_1 сплатив кошти за виконані працівниками КЕВ м. Вінниці роботи та отримані з КЕВ м. Вінниці будівельні матеріали.
16. Проаналізувавши вказані порушення, комісія з проведення службового розслідування дійшла висновку, що за порушення Присяги працівника прокуратури і Кодексу професійної етики ОСОБА_1 підлягає притягненню до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з посади з позбавленням класного чину.
17. 08 грудня 2014 року військовим прокурором Центрального регіону України видано наказ №18дк "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності", пунктом 1 якого наказано начальнику відділу роботи з кадрами підготувати подання Генеральному прокурору України про звільнення ОСОБА_1 з посади військового прокурора Вінницького гарнізону з позбавленням класного чину "радник юстиції" за порушення Кодексу професійної етики, Присяги працівника прокуратури, скоєння проступку, який порочить його як працівника прокуратури, порушення норм КПК України.
18. Наказом Генерального прокурора України від 06.01.2015 №1дк на підставі частини першої статті 8, пункту 6 статті 9, статті 11 Дисциплінарного статуту прокуратури України та пункту 10 Положення про класні чини працівників органів прокуратури України ОСОБА_1 звільнено з посади військового прокурора Вінницького гарнізону з позбавленням класного чину "радник юстиції" за порушення Присяги працівника прокуратури, Кодексу професійної етики, скоєння проступку, який порочить його як працівника прокуратури, порушення норм КПК України. 
19. Зазначені накази про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності мотивовані посиланням на обставини, аналогічні викладеним у висновку службового розслідування.
20. Наказом Генерального прокурора України від 25.05.2015 №154-вк змінено дату звільнення ОСОБА_1 на 12 січня 2015 року у зв?язку з перебуванням останнього 06 січня 2015 року на лікуванні.
V. Позиція Верховного Суду
21. За змістом частин першої і другої статті 46-2 Закону України від 05.11.1991 №1796-XII "Про прокуратуру" (чинного на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №1796-XII) крім загальних підстав, передбачених законодавством про працю, прокурори підлягають звільненню з органів прокуратури, у тому числі з позбавленням класного чину, також у таких випадках: порушення "Присяги працівника прокуратури" чи відмови від її прийняття (пункт 2 частини другої); притягнення до відповідальності згідно з Дисциплінарним статутом прокуратури України (пункт 6 частини другої).
22. Відповідно до частини другої статті 46 Закону №1796-XII особи, вперше призначені на посади старших прокурорів та прокурорів  прокуратур, приймають "Присягу працівника прокуратури" такого змісту: "Я, (прізвище, ім`я, по батькові) вступаючи на службу в прокуратуру, присвячую свою діяльність служінню Українському народові і Українській державі та урочисто присягаю: неухильно додержуватися Конституції, законів та міжнародних зобов`язань України; сумлінним виконанням своїх службових обов`язків сприяти утвердженню верховенства права, законності та правопорядку; захищати права і свободи людини та громадянина, інтереси суспільства і держави; постійно вдосконалювати свою професійну майстерність, бути принциповим, чесно, сумлінно і неупереджено виконувати свої обов`язки, з гідністю нести високе звання працівника прокуратури. Усвідомлюю, що порушення присяги несумісне з подальшим перебуванням в органах прокуратури".
23. Аналізуючи зміст Присяги, можна дійти висновку, що в основі поведінки прокурора закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, прокурор покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання. У зв`язку з цим як порушення Присяги слід розуміти скоєння прокурором проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.
24. Водночас, виходячи з положень статті 8 Дисциплінарного статуту прокуратури України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 06.11.1991 №1796-XII (далі - Дисциплінарний статут), під дисциплінарним проступком розуміється невиконання чи неналежне виконання прокурорсько-слідчим працівником службових обов`язків або вчинення дій, які порочать його як працівника прокуратури.
25. Перелік дисциплінарних стягнень наведений у статті 9 Дисциплінарного статуту, найсуворішим з яких є звільнення з позбавленням класного чину.
26. Розділом III Дисциплінарного статуту врегульований порядок застосування дисциплінарних стягнень, внаслідок чого забезпечується належний захист законних прав та інтересів прокурорсько-слідчих працівників при вирішенні питань їх дисциплінарної відповідальності.
27. За нормою, закріпленою у пункті 10 Положення про класні чини працівників органів прокуратури України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 06.11.1991 №1795-XII (чинної на час виникнення спірних правовідносин), позбавлення класного чину може мати місце при звільненні працівника з органів прокуратури за проступки, що порочать його. 
28. Отже, звільнення в порядку дисциплінарного стягнення проводиться в разі порушення прокурором службових обов?язків або вчинення проступку, що порочить його, тоді як звільнення за порушення Присяги є наслідком порушення переважно етичних (моральних) засад проходження публічної служби, що є несумісним з подальшим перебуванням в органах прокуратури та виходить за межі дисциплінарної відповідальності.
29. Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звільнено з посади з підстави притягнення до дисциплінарної відповідальності, і суди попередніх інстанцій обґрунтовано виходили з того, що матеріалами службового розслідування, проведеного з дотриманням установленої чинним законодавством процедури, доведено неналежне виконання позивачем службових обов?язків, що полягало у порушенні норм кримінально-процесуального законодавства під час досудового розслідування у кримінальних провадженнях №42014020420000081 і №42014020420000083, а також допущення позаслужбових стосунків корисливого характеру.
30. Позивачем не наведені достатньо вагомі доводи, які б спростовували такі висновки судів попередніх інстанцій.
31. При цьому суди дійшли мотивованого висновку щодо належної кваліфікації відповідачем останнього діяння і як проступку, що порочить позивача як працівника прокуратури, і як порушення Присяги, зважаючи на те, що морально-етичні вимоги до професійної і позаслужбової поведінки прокурора становлять зміст обох цих порушень.
32. Водночас, звільнивши ОСОБА_1 саме в порядку дисциплінарного стягнення, відповідачем забезпечено дотримання юридичних гарантій захисту прав позивача у процедурі вирішення питання застосування такої відповідальності.
33. У зв?язку з цим колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про співмірність характеру вчинених позивачем порушень, установлених у висновку службового розслідування від 08.12.2014, із накладеним на нього дисциплінарним стягненням.
34. Доводам позивача про незаконність його звільнення в період тимчасової непрацездатності суди дали належну правову оцінку, враховуючи, що це порушення трудових прав позивача було виправлено суб?єктом владних повноважень шляхом зміни дати звільнення.
35. Слід зазначити, що сформована протягом останнього часу судова практика Верховного Суду також вказує на відсутність підстав для скасування рішення суб?єкта владних повноважень про звільнення працівника в період тимчасової непрацездатності в разі самостійного виправлення ним такого порушення (постанови Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 05.09.2019 у справі №820/11034/15, від 09.10.2019 у справі №812/749/18, від 18.03.2020 у справі №823/1455/17).
36. Таким чином, аргументи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій і не дають підстав вважати, що судові рішення ухвалені з порушенням норм матеріального чи процесуального права.
Керуючись статтями 343, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд
П О С Т А Н О В И В:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2. Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2016 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 03 серпня 2017 року залишити без змін.
3. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і не підлягає оскарженню.
Головуючий:                                                                                           С.А. Уханенко
Судді:                                                                                                     О.В. Кашпур
                                                                                                    О.Р. Радишевська