ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
09 червня 2020 року           справа №360/5504/19 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Гаврищук Т.Г., Блохіна А.А., секретар судового засідання Антонюк А.С., за участі представника позивача Суткового А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2020 року (повне судове рішення складено 28 лютого 2020 року в м. Сєвєродонецьку) у справі № 360/5504/19 (суддя в І інстанції Чернявська Т.І.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Лютарс Девелопмент» до Головного управління Держгеокадастру у Луганській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, 
                                                          УСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Лютарс Девелопмент» (далі – ТОВ «Лютарс Девелопмент») звернулось до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Луганській області (далі - Управління), в якому просило:
- визнати протиправними дії Управління щодо індексації нормативної грошової оцінки земельної ділянки, кадастровий номер: 4412900000:06:006:0009, розташованої за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, просп. Центральний, буд. 46, із застосуванням коефіцієнту індексації за 1996 рік (1,703) та 1997 рік (1,059) при формуванні витягу від 01 листопада 2019 року № 1100/0/195-19 з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки кадастровий номер: 4412900000:06:006:0009 станом на 01 листопада 2019 року;
- зобов`язати відповідача провести перерахунок нормативної грошової оцінки земельної ділянки, кадастровий номер: 4412900000:06:006:0009, розташованої за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, просп. Центральний, буд. 46, та видати новий витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку цієї земельної ділянки на 2019 рік.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що позивач є власником будівлі нерухомого майна – торгового центру, який розташований на земельній ділянці: кадастровий номер 4412900000:06:006:0009, місце розташування: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, просп. Центральний, буд. 46, категорія земель: землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення (під торговий центр).
На виконання вимог статті 120 Земельного кодексу України та статті 377 Цивільного кодексу України, з метою виконання обов`язку щодо оформлення права оренди земельної ділянки кадастровий номер 4412900000:06:006:0009, позивач звернувся до відповідача з заявами про надання витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки. 
Відповідачем сформовано витяг від 01 листопада 2019 року № 1100/0/195-19 з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки кадастровий номер: 4412900000:06:006:0009 станом на 01 листопада 2019 року з зазначенням коефіцієнту індексації нормативної грошової оцінки земельної ділянки 6,071.
Відповідно до рішення Сєвєродонецької міської ради від 19 січня 1998 року № 1212 «Про затвердження грошової оцінки земель населених пунктів міста Сєвєродонецька, селища Синецький, селища Павлоград, села Воєводівка, селища Лісова Дача» затверджено з 01 січня 1998 року грошову оцінку земель населених пунктів міста Сєвєродонецька, селища Синецький, селища Павлоград, села Воєводівка, селища Лісова Дача. Базова вартість 1 квадратного метра землі по м. Сєвєродонецьку складає 17,344 грн/м.кв.
Згідно з листом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин) від 04 січня 2019 року за № 22-28-0.22-125/2-19 «Про індексацію нормативної грошової оцінки земель», значення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за 2018 рік становить 1,0. Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель. Коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки земель становлять: 1996 рік - 1,703, 1997 рік - 1,059, 1998 рік - 1,006, 1999 рік - 1,127, 2000 рік - 1,182, 2001 рік - 1,02, 2005 рік - 1,035, 2007 рік - 1,028, 2008 рік - 1,152, 2009 рік - 1,059, 2010 рік - 1,0, 2011 рік - 1,0, 2012 рік - 1,0, 2013 рік - 1,0, 2014 рік - 1,249, 2015 рік - 1,433 (крім сільськогосподарських угідь) та 1,2 для сільськогосподарських угідь (рілля, перелоги, сіножаті, пасовища, багаторічні насадження), 2016 рік - для сільськогосподарській угідь (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги) - 1,0, для земель несільськогосподарського призначення - 1,06, 2017 рік - 1,0, Нормативна грошова оцінка земель за 2002, 2003, 2004 та 2006 роки не індексувалася.
Тобто, показник середньої (базової) вартості 1 квадратного метра землі по м. Сєвєродонецьку станом на 01 січня 1998 року має відрізнятися від показника середньої (базової) вартості 1 квадратного метра землі по м. Сєвєродонецьку станом на будь-яку дату 2017, 2018 або 2019 років лише на кумулятивний добуток коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки за 1998-2016 роки, а саме у 3.3661 рази: 1,006 х 1,127 х 1,182 х 1,02 х 1,035 х 1,028 х 1,152 х 1,059 х 1,249 х 1,433 х 1,06 = 3,3661. Відповідно, показник у розмірі 6,071 обумовлений тим фактом, що відповідачем при формуванні витягу протиправно застосовано коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки за 1996 та 1997 роки: 3,3661 х 1,703 х 1,059 = 6,071. Таким чином, належний коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки, що має застосовуватися для оцінки земельних ділянок по м. Сєвєродонецьку, станом на будь-яку дату 2019 року має бути рівним 3,3661, а не 6,071, як це вказано у витязі.
Отже, протиправні дії Управління щодо індексації нормативної грошової оцінки земельних ділянок із застосуванням коефіцієнту індексації за 1996 рік (1,703) та 1997 рік (1,059) при формуванні витягу призвели до того, що позивач буде вимушений сплачувати орендну плату в 1,804 рази вище (6,071/3,3661=1,804), ніж це передбачено законодавством України.
З урахуванням викладеного, представник позивача просив суд задовольнити позовні вимоги. 
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2020 року позовні вимоги задоволені частково.
Визнано протиправними дії Управління щодо індексації нормативної грошової оцінки земельної ділянки, кадастровий номер: 4412900000:06:006:0009, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 область, м. Сєвєродонецьк, просп. Центральний, АДРЕСА_2 , із застосуванням коефіцієнту індексації за 1996 рік (1,703) при формуванні витягу від 01 листопада 2019 року № 1100/0/195-19 з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки. 
Зобов`язано відповідача провести перерахунок нормативної грошової оцінки земельної ділянки, кадастровий номер: 4412900000:06:006:0009, розташованої за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, просп. Центральний, буд. 46, без застосування коефіцієнту індексації за 1996 рік (1,703) та видати ТОВ «Лютарс Девелопмент» новий витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку вказаної земельної ділянки за 2019 рік.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив суд скасувати рішення місцевого суду в частині задоволених позовних вимог, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що 01 липня 1997 року на підставі договору, укладеного між виконкомом міської ради та Діпромістом (додаткова угода № 1-97 до договору від 01 липня 1997 року № 12-75), проведена грошова оцінка земель м. Сєвєродонецька. Рішенням сесії Сєвєродонецької міської ради від 19 січня 1998 року № 1212 «Про затвердження грошової оцінки земель населених пунктів міста Сєвєродонецька, селища, Синецький, селища Павлоград, села Воєводівка, селища Лісова Дача» з 01 січня 1998 року затверджено грошову оцінку земель населених пунктів міста Сєвєродонецька, селища, Синецький, селища Павлоград, села Воєводівка, селища Лісова Дача. Зі змісту вказаної грошової оцінки вбачається, що всі показники: чисельність населення м. Сєвєродонецька, витрати на освоєння та облаштування території, загальна вартість інфраструктурного облаштування території застосовувалися станом на початок року розробки оцінки, тобто на 01 січня 1997 року. 
Підпунктом 271.1.1 пункту 271.1 статті 271 Податкового кодексу України (далі –ПК України) встановлено, що базою оподаткування земельним податком є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом. Згідно з вимогами статті 18 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1378-IV «Про оцінку земель» (далі – Закон № 1378-IV) нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до державних стандартів, норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій в межах населених пунктів не рідше ніж один раз на 5-7 років. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться юридичними особами, які є розробниками документації із землеустрою. 
Відповідно до приписів пункту 289.2 статті 289 ПК України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за станом на 1 січня поточного року, що визначається за формулою.
Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель. Відповідач звернув увагу суду на те, що за змістом вказаної норми, кумулятивне (тобто накопичувальне) застосування щорічних коефіцієнтів індексації пов`язане з датою проведення нормативної грошової оцінки, але не з датою прийняття рішення про її затвердження чи датою введення нормативної грошової оцінки. 
З моментом набрання чинності рішенням ради про затвердження нормативної грошової оцінки пов`язується можливість застосування самої нормативної грошової оцінки, але не коефіцієнтів її індексації, які, як зазначалось, застосовуються кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель. Грошова оцінка земель населених пунктів міста Сєвєродонецька, селища, Синецький, селища Павлоград, села Воєводівка, селища Лісова Дача розроблена в 1997 році. Таким чином, дата вказана у документації - 1997 рік, в силу абзацу п`ятого частини першої статті 1 Закону № 1378-IV є датою проведення нормативної грошової оцінки. Саме з цією датою пов`язується початок кумулятивного застосування щорічних коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки.
Крім того, пунктом 1 рішення Сєвєродонецької міської ради від 22.01.1999 «Про індексацію грошової оцінки земель м. Сєвєродонецька» встановлено, що міському управлінню земельних ресурсів провести індексацію грошової оцінки земель м. Сєвєродонецька з застосуванням коефіцієнтів індексації, які необхідно застосовувати: до грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення - 2,07; до грошової оцінки земель населених пунктів - 1,80.
Також апелянт зазначив, що позивач, звертаючись з відповідними позовними вимогами, взагалі не є учасником правовідносин, а також ним не обґрунтовано наявність порушення Управлінням його прав та охоронюваних законом інтересів, оскільки оспорювані ним дії відповідача не породжують та не створюють будь-яких негативних правових та/або юридичних наслідків.
У відзиві на апеляційну скаргу позивачем висловлено згоду з висновками місцевого суду в частині задоволених позовних вимог та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін.
В судовому засіданні представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги. Представник відповідача до апеляційного суду не прибув.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -  КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила таке.
ТОВ «Лютарс Девелопмент» є власником торговельного центру, загальною площею 17865,20 кв. м., розташованого за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, просп. Центральний (Радянський), буд. 46/1, про що свідчать акт прийому-передачі майна до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лютарс Девелопмент» від 01 серпня 2019 року б/н, зареєстрований в реєстрі за №№ 756, 757, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12 серпня 2019 року № 177095509 та Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 26 лютого 2020 року № 202015115 (а.с.9, 10, 63-66).
Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12 серпня 2019 року № 177095509 та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 26 лютого 2020 року № 202015115, державну реєстрацію права власності на торговельний центр, загальною площею 17865,20 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 область, м. Сєвєродонецьк, просп. Центральний (Радянський), буд. 46/1, реєстраційний номер 1121689444129, на підставі акта прийому-передачі майна до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лютарс Девелопмент» від 01 серпня 2019 року б/н, за ТОВ «Лютарс Девелопмент» здійснено 12 серпня 2019 року (а.с.10, 63-66).
Земельна ділянка, розташована за адресою: АДРЕСА_1 область, м. Сєвєродонецьк, просп. Центральний, буд. 46, загальною площею 3,1433 га, кадастровий номер 4412900000:06:006:0009, знаходиться у комунальній власності територіальної громади м. Сєвєродонецька в особі Сєвєродонецької міської ради (а.с.53).
Позивачем отримано сформований Управлінням витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки загальною площею 3,1433 га, кадастровий номер 4412900000:06:006:0009, в якому зазначений коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земельної ділянки 6,071 (а.с.8).
Грошова оцінка земель населених пунктів міста Сєвєродонецька, селища Павлоград, селища Синецький, селища Лісова Дача, Борівське, села Воєводівка, Боброво, Осколонівка виконана Українським державним інститутом проектування міст «Дніпромісто» (м. Київ) у 1997 році. Базова вартість 1 квадратного метра землі по м. Сєвєродонецьку складає 17,344 грн/м.кв. (а.с.7, 41-52).
Рішенням Сєвєродонецької міської ради від 19 січня 1998 року № 1212 «Про затвердження грошової оцінки земель населених пунктів міста Сєвєродонецька, селища Синецький, селища Павлоград, села Воєводівка, селища Лісова Дача» затверджено з 01 січня 1998 року грошову оцінку земель населених пунктів міста Сєвєродонецька, селища Синецький, селища Павлоград, села Воєводівка, селища Лісова Дача (а.с.5-6, 39-40).
Згідно з листом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин) від 04 січня 2019 року за № 22-28-0.22-125/2-19 «Про індексацію нормативної грошової оцінки земель», значення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за 2018 рік становить 1,0. Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель. Коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки земель становлять: 1996 рік - 1,703, 1997 рік - 1,059, 1998 рік - 1,006, 1999 рік - 1,127, 2000 рік - 1,182, 2001 рік - 1,02, 2005 рік - 1,035, 2007 рік - 1,028, 2008 рік - 1,152, 2009 рік - 1,059, 2010 рік - 1,0, 2011 рік - 1,0, 2012 рік - 1,0, 2013 рік - 1,0, 2014 рік - 1,249, 2015 рік - 1,433 (крім сільськогосподарських угідь) та 1,2 для сільськогосподарських угідь (рілля, перелоги, сіножаті, пасовища, багаторічні насадження), 2016 рік - для сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги) - 1,0, для земель несільськогосподарського призначення - 1,06, 2017 рік - 1,0, Нормативна грошова оцінка земель за 2002, 2003, 2004 та 2006 роки не індексувалася (а.с.11).
Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, апеляційний суд виходить з такого.
Спершу слід зазначити, що рішення місцевого суду оскаржено лише відповідачем. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Таким чином, оскільки судове рішення позивачем не оскаржене, апеляційному перегляду підлягає рішення місцевого суду лише в частині, в якій задоволені позовні вимоги. В іншій частині судове рішення апеляційному перегляду не підлягає і має бути залишено без змін.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Підпунктом 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Згідно з підпунктами 14.1.72, 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 ПК України земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу); землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.
Відповідно до підпунктів 269.1.1, 269.1.2 пункту 269.1 статті 269 ПК України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.
Згідно з підпунктом 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 ПК України об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.
При переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку (пункт 287.6 статті 287 ПК України).
Частинами першою, другою статті 120 Земельного кодексу України встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.
Істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з набуттям права власності на ці об`єкти, крім об`єктів державної власності, що підлягають продажу шляхом приватизації (частина шоста статті 120 Земельного кодексу України).
Статтями 125 та 126 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Аналогічним чином перехід права власності на земельну ділянку до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, унормовують положення статті 377 Цивільного кодексу України.
За частиною третьою статті 7 Закону України від 06 жовтня 1998 року № 161-XIV «Про оренду землі» до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.
Зазначені норми права дають можливість визначити, хто саме є платником земельного податку, що є об`єктом оподаткування, з якого моменту виникає (набувається, переходить) обов`язок сплати цього податку, подію (явище), з якою припиняється його сплата, умови та підстави сплати цього платежу у разі вчинення правочинів із земельною ділянкою чи будівлею (її частиною), які на ній розташовані.
У розумінні положень підпунктів 14.1.72, 14.1.73 пункту 14.1 статті 14, підпунктів 269.1.1, 269.1.2 пункту 269.1, пункту 269.2 статті 269, підпунктів 270.1.1, 270.1.2 пункту 270.1 статті 270, пункту 287.7 статті 287 ПК України платником земельного податку є власник земельної ділянки або землекористувач, якими може бути фізична чи юридична особа. Обов`язок сплати цього податку для його платника виникає з моменту набуття (переходу) в установленому законом порядку права власності на земельну ділянку чи права користування нею і триває до моменту припинення (переходу) цього права.
Якщо певна фізична чи юридична особа набула право власності на будівлю або його частину, що розташовані на орендованій земельній ділянці, то до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Відповідно з моменту набуття права власності на об`єкт нерухомого майна, обов`язок зі сплати податку за земельну ділянку, на якій розміщений такий об`єкт, покладається на особу, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду.
Аналогічна правова позиція вже висловлена Верховним Судом України у постанові від 8 червня 2016 року у справ № 21-804а16 та постанові від 12 вересня 2017 року у справі № 21-3078а16, а також Верховним Судом у постановах від 31 січня 2018 року у справі  № 825/308/17, від 19 червня 2018 року у справі № 822/2696/17, від 17 грудня 2019 року у справі № 804/4739/16, від 27 січня 2020 року у справі № 804/886/18.
Судами встановлено, що 01 серпня 2019 року позивач набув права власності на нерухоме майно, а саме торговельний центр, який розташований на земельній ділянці кадастровий номер 4412900000:06:006:0009.
За таких обставин, внаслідок набуття права власності на будівлю, що розташована на земельній ділянці, кадастровий номер 4412900000:06:006:0009, у позивача виник обов`язок щодо плати за землю з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно, а саме з 12 серпня 2019 року.
Така позиція відповідає висновку Верховного Суду України щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в постанові від 07 липня 2015 року у справі 826/12388/13-а: “Незважаючи на те, що позивач не зареєстрував право власності чи користування земельною ділянкою під належними йому на праві власності нежитловими приміщеннями, виходячи із принципу пріоритетності норм ПК над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у пункті 5.2 статті 5 ПК, обов`язок зі сплати земельного податку виник у позивача з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно”.
Отже, позивач з 12 серпня 2019 року є платником земельного податку за земельну ділянку, кадастровий номер 4412900000:06:006:0009.
Такі висновки місцевого суду є обґрунтованими та правильними, отже доводи апелянта щодо відсутності порушеного права позивача не беруться до уваги судом апеляційної інстанції.
Також колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що посилання відповідача на те, що Витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні статті 4 КАС України, оскільки не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, а лише носить інформаційний характер, є необґрунтованими.
По суті заявлених вимог позивач не оскаржує витяги із технічної документації про нормативну грошову оцінку як правові акти індивідуальної дії, а оскаржує дії відповідача щодо застосування при розрахунку нормативної грошової оцінки земельної ділянки коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки земель за 1996 рік (1,703) та за 1997 рік (1,059), з якими він не погоджується, що у даному випадку є належним способом судового захисту.
Зазначена позиція знайшла своє відображення у постанові Верховного Суду від 12 листопада 2018 року у справі № 814/789/17.
У правовідносинах, пов`язаних з оцінкою земель та земельних ділянок, Держгеокадастр і його територіальні органи здійснюють публічно-владні управлінські функції. Тому перевірка законності їх дій (бездіяльності), рішень, зокрема під час формування даних про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки, оформлення таких даних у вигляді витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель, має здійснюватися адміністративним судом.
Такий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 823/902/17.

Щодо безпосередньо визначення коефіцієнту індексації нормативної грошової оцінки земель.
Стаття 5 Закону № 1378-IV передбачає, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку.
Відповідно до частини другої статті 18 Закону № 1378-IV нормативна грошова оцінка земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів, незалежно від їх цільового призначення проводиться не рідше ніж один раз на 5-7 років.
Підпунктом 271.1.1 пункту 271.1 статті 271 ПК України встановлено, що базою оподаткування земельним податком є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом.
Згідно з пунктом 271.2 статті 271 ПК України рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів, офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.
Відповідно до приписів пункту 289.2 статті 289 ПК України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за станом на 1 січня поточного року.
Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель.
Отже, за змістом вказаних норм, для визначення суми податкових зобов`язань з земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності використовується нормативна грошова оцінка земель. Відповідно до законодавства, вона проводиться раз у 5-7 років, а для визначення поточних зобов`язань необхідно проіндексувати її на коефіцієнт індексації, який щороку розраховує центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин за індексом споживчих цін за попередній рік. При цьому, коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно (тобто накопичувально) залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель, а не від дати набрання чинності рішенням ради про затвердження нормативної грошової оцінки.
Тобто, якщо нормативна грошова оцінка проведена у 1997 році, а введена в дію у 1998 році, індексуючи нормативну грошову оцінку земельної ділянки у 2019 році, необхідно застосовувати поточний розмір нормативної грошової оцінки (тобто введений в дію у 1998 році) та кумулятивно проіндексувати його на коефіцієнти індексації за попередні роки, починаючи з дати проведення нормативної грошової оцінки.
Як встановлено у цій справі, рішення Сєвєродонецької міської ради, яким введено в дію нормативну грошову оцінку земель міста Сєвєродонецька, прийняте 19 січня 1998 року, а введено в дію нормативну грошову оцінку з 01 січня 1998 року.
Коефіцієнти індексації щороку розраховує центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин за індексом споживчих цін за попередній рік. Тому вимоги пункту 271.2 статті 271 ПК України, які стосуються рішення рад щодо нормативної грошової оцінки, не поширюються на питання застосування щорічних коефіцієнтів індексації.
Натомість, правила застосування щорічних коефіцієнтів індексації встановлено пунктом 289.2 статті 289 ПК України.
Так, за змістом пункту 289.2 статті 289 ПК України кумулятивне (тобто накопичувальне) застосування щорічних коефіцієнтів індексації пов`язане саме з датою проведення нормативної грошової оцінки, але не з датою прийняття рішення ради про її затвердження чи датою введення в дію нормативної грошової оцінки.
Необхідно відрізняти поняття проведення нормативної грошової оцінки та її затвердження, які є різними видами діяльності у сфері оцінки земель (стаття 11 Закону № 1378-IV) та здійснюється різними суб`єктами.
Згідно із законом, із моментом набрання чинності рішенням ради про затвердження нормативної грошової оцінки пов`язується можливість застосування самої нормативної грошової оцінки, але не коефіцієнтів її індексації, які, як зазначалось, застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель.
При цьому, коефіцієнти щорічно розраховує Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин і їх чинність не залежить від того чи іншого рішення ради. На відповідні коефіцієнти індексується нормативна грошова оцінка, яка є чинною у відповідний період.
Законодавство не містить положень, які встановлюють обов`язок застосовувати коефіцієнт індексації перспективно. Натомість, сама базова величина нормативної грошової оцінки земель застосовується після введення її в дію.
Між тим, коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки завжди застосовується ретроспективно. Тобто, кожного року, після 01 січня, для розрахунку бази оподаткування земельним податком враховується чинна нормативна грошова оцінка (яка проводиться раз на 5-7 років) з урахуванням кумулятивного (накопичувального) застосування коефіцієнтів індексації (які визначається щорічно). Визначальним є те, що саме закон встановлює, що кумулятивне застосування коефіцієнту індексації починається з дати проведення нормативної грошової оцінки. А враховуючи, що нормативна грошова оцінка проводиться раз на 5-7 років, то щорічно, після її проведення, при визначенні бази оподаткування, будуть враховуватись всі коефіцієнти індексації за попередні роки, починаючи від дати проведення нормативної грошової оцінки.
Сенс кумулятивного застосування коефіцієнтів індексації саме у тому й полягає, щоб, застосовуючи їх за минулі роки, починаючи з дати проведення грошової оцінки, щорічно актуалізувати базу оподаткування земельним податком.
Зазначену правову позицію висловлено Верховним Судом в постанові від 18 грудня 2019 року у справі № 804/937/16 та від 24 грудня 2019 року у справі № 804/1184/16.
Задовольняючи частково позовні вимоги, місцевий суд виходив з такого.
Правильне визначення поняття “дати проведення нормативної грошової оцінки земель” є визначальним у цьому спорі, оскільки від цієї дати необхідно починати кумулятивне застосування коефіцієнту індексації нормативної грошової оцінки, що, зрештою, впливає на розмір плати за землю.
Відповідно до абзацу п`ятого частини першої статті 1 Закону № 1378-IV дата оцінки земельної ділянки - дата (число, місяць та рік), на яку проводиться оцінка земельної ділянки та визначається її вартість. Для нормативної грошової оцінки земельної ділянки - дата, вказана в технічній документації.
У спірних правовідносинах відповідач, при формуванні витягу від 01 листопада 2019 року № 1100/0/195-19 з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки загальною площею 3,1433 га, кадастровий номер 4412900000:06:006:0009, застосував чинну з 01 січня 1998 року нормативну грошову оцінку земель міста Сєвєродонецька (згідно з рішенням Сєвєродонецької міської ради від 19 січня 1998 року № 1212 “Про затвердження грошової оцінки земель населених пунктів міста Сєвєродонецька, селища Синецький, селища Павлоград, села Воєводівка, селища Лісова Дача”). При цьому, відповідач кумулятивно застосував коефіцієнти індексації за попередні роки, починаючи не від дати проведення нормативної грошової оцінки (1997 рік), а на рік раніше (1996 рік).
Отже, відповідач, застосовуючи кумулятивно коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель, правильно застосував коефіцієнт індексації за 1997 рік (1,059) та неправильно застосував коефіцієнт індексації за 1996 рік (1,703).
Оскільки грошова оцінка земель населених пунктів міста Сєвєродонецька, селища Павлоград, селища Синецький, селища Лісова Дача, Борівське, села Воєводівка, Боброво, Осколонівка проведена у 1997 році, коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель має застосовуватися кумулятивно з 1997 року, а не з 1996 року, як зазначає відповідач, та з 1998 року, як зазначає позивач.

В свою чергу, колегія суддів не погоджується з такими висновками та мотивами, та вважає, що місцевий суд дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправними дії Управління щодо індексації нормативної грошової оцінки земельної ділянки із застосуванням коефіцієнту індексації за 1996 рік (1,703) та зобов`язання відповідача провести перерахунок нормативної грошової оцінки земельної ділянки без застосування коефіцієнту індексації за 1996 рік.
Апелянтом надано суду копію рішення Сєвєродонецької міської ради від 22.01.1999 «Про індексацію грошової оцінки земель м. Сєвєродонецька», п. 1 якого встановлено, що міському управлінню земельних ресурсів провести індексацію грошової оцінки земель м. Сєвєродонецька з застосуванням коефіцієнтів індексації, які необхідно застосовувати: до грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення - 2,07; до грошової оцінки земель населених пунктів - 1,80.
Слід зазначити, що копія рішення Сєвєродонецької міської ради від 22.01.1999 «Про індексацію грошової оцінки земель м. Сєвєродонецька» була надана відповідачем до апеляційної скарги, тобто такому доказу оцінка судом першої інстанції не надавалась.
Відповідно до ч. 4 статті 308 КАС України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
З цього приводу апелянт зазначив, що розгляд цієї справи було призначено судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), проігноровано клопотання про розгляд справи за правилами загального провадження, яке було додано до відзиву на позовну заяву, що призвело до того, що Управління було позбавлене можливості надати до суду додаткові докази по справі, що значною мірою впливають на розгляд справи по суті.
В свою чергу, такі докази були отримані під час розгляду аналогічних справ №№ 360/4035/19, 360/490/20, 360/491/20 тощо, а саме: копію рішення Сєвєродонецької міської ради від 22.01.1999 № 212; копію листа Міністерства фінансів України, Міністерства економіки України, Державного комітету України по земельних ресурсах. Державного комітету статистики України від 05.10.98 № 03-303/1592 «Про індексацію грошової оцінки землі», копію листа Державного комітету статистики України від 01.08.2000 № 05-2-4-8/281.
Так, в цій справі, на відміну від справи № 360/4035/19 судом було залучено третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Сєвєродонецьку міську раду, яка приймала рішення від 22.01.1999 № 212; справа № 360/490/20 за клопотанням представника позивача розглядається судом в порядку загального позовного провадження.
Наведені відповідачем докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з вказаних вище причин, є такими, що об`єктивно не залежали від нього, тому приймаються судом апеляційної інстанції.
Так, рішення Сєвєродонецької міської ради було прийнято з урахуванням листа Міністерства фінансів України, Міністерства економіки України, Державного комітету України по земельних ресурсах, Державного комітету статистики України від 05.10.98 № 03-303/1592 «Про індексацію грошової оцінки землі».
Також в матеріалах справи міститься додаток до зазначеного листа: Додаток «Роз`яснення щодо індексації грошової оцінки земель за 1996 та 1997 роки» (далі - Додаток).
У пункті 1 Додатку зазначалося, що по населених пунктах, грошова оцінка яких виконана відповідно до «Змін і доповнень до розділу 3 «Порядку грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів», затверджених спільним наказом Держкомзему, Мінсільгосппроду, Держкоммістобудування та УААН від 15.04.1997 № 46/113/63/34 та зареєстрованих у Мінюсті від 29.10.1997 № 511/2315, індексація витрат на освоєння та облаштування території, які є вихідними для розрахунку грошової оцінки земель населеного пункту, здійснена за індексами вартості основних фондів за станом на 01.04.1996 відповідно до постанови Кабінет Міністрів України від 16 травня 1996 року № 523 «Про проведення індексації балансової вартості основних фондів та визначення розмірів амортизаційні відрахувань на повне їх відновлення у 1996-1997 роках».
Відповідно до Грошової оцінки земель нормативно-методичною базою проведеної роботи були Методика грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, затверджена Постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.95 № 213 та Порядок грошової оцінки цих земель, затверджений спільним наказом Держкомзему України, Держкоммістобудування України, Мінсільгосппродом України та Української академії аграрних наук 15.04.97 № 46/131/63/34.
Абзацом 2 пункту 1 Додатку визначено, що відповідно до пункту 3.3 згаданих «Змін і доповнень до розділу 3 «Порядку грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів» індексація витрат на освоєння та облаштування території здійснюється за індексами вартості основин фондів у відповідності до чинного законодавства України.
Таким чином, можна зробити висновок, що при розрахунку грошової оцінки одного квадратного метра земельної ділянки населеного пункту у Грошовій оцінці земель використовувалися дані витрат на освоєння та облаштування території населеного пункту в розрахунку на квадратний метр (показник В) з урахуванням індексів вартості основних фондів за станом на 01.04.1996, так як на час розробки Грошової оцінки землі у 1997 році вже відбулася четверта регламентована індексація основних засобів, механізм якої був встановлений Порядком проведення індексації балансової вартості основних фондів підприємств, організацій та установ за станом на 1 квітня 1996 року (крім об`єктів житлового фонду), затвердженим спільним наказом Мінстату, Мінекономіки, Мінфіну, Фонду державного майна від 23 травня 1996 року № 148/64/103/563 та зареєстрованими Мін`юстом 29 травня 1996 року за № 255/1280.
Відповідно до абзацу 7 пункту 1 Додатку визначено, що враховуючи, що застосування коефіцієнтів індексації (Кі) до вартості витрат на освоєння та облаштування території населеного пункту, які є вихідними для розрахунку грошової оцінки його земель, і безпосередньо до базової вартості одного квадратного метра земель населеного пункту дає рівнозначні величини, необхідно індексувати безпосередньо грошову оцінку земельної ділянки, що дана у власність або у постійне користування. Грошова оцінка наданої земельної ділянки індексується, виходячи з індексу інфляції в 1996 році - 180,3 відсотка і в 1997 році - 115,9 відсотка. Тому грошову оцінку земельної ділянки необхідно збільшити за 1996 рік в 1,703 рази, а за 1997 рік в 1,059 рази. Тобто, станом на 01.01.1999 до грошової оцінки земельної ділянки в населеному пункті необхідно застосовувати коефіцієнт індексації 1,80 (1,703*1,059).
Також у 2000 році Порядком проведення індексації грошової оцінки земель, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2000 року № 783 (яка діяла до 31.01.2011) було визначено, якщо грошову оцінку зазначених земель було проіндексовано за 1996 та 1997 роки на коефіцієнт 1,80 (1,703*1,059), то ця оцінка підлягає індексації за 1998-1999 роки на коефіцієнт 1,80 (1,006*1,127).
Поняття кумулятивного застосування коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки земель перейшло із Закону України «Про плату за землю» до ПК України.
Тому, індексація нормативної грошової оцінки земель м. Сєвєродонецька здійснювалася з урахуванням коефіцієнтів індексації за 1996 рік, тобто ще до набрання чинності ПК України (02.12.2010).
В свою чергу, враховуючи, що Грошова оцінка земель розроблена у 1997 році та зазнавала щорічної індексації, до набрання чинності ПК України, тому після набрання чинності цього Кодексу було продовжено кумулятивне застосування коефіцієнтів індексації наступними коефіцієнтами до теперішнього часу.
Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що рішення Сєвєродонецької міської від 22.01.1999 № 212 «Про індексацію грошової оцінки земель м. Сєвєродонецька» є чинним, лист Міністерства фінансів України, Міністерства економіки України, Державного комітету України по земельних ресурсах, Державного комітету статистики України від 05.10.98 № 03-303/1592 «Про індексацію грошової оцінки землі» оприлюднено на сайті Верховної ради України у поточній редакції.
Отже, з викладеного слідує, що Управлінням правомірно застосовано коефіцієнти індексації за 1996 рік, доводи апеляційної скарги в цій частині є обґрунтованими та такими, що спростовують висновки місцевого суду. 
Посилання позивача на лист ДП «Діпромісто» № ПС-575 від 17.03.2020, доданий до відзиву на апеляційну скаргу, не беруться до уваги, оскільки в ньому відсутнє посилання на застосування при обрахунку вартості 1 квадратного метра землі по м. Сєвєродонецьку коефіцієнту індексації за 1996 рік.
Щодо доводів позивача, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.
Допущені описки в номері листа не впливають на сутність спору; рішення Сєвєродонецької міської від 22.01.1999 № 212 «Про індексацію грошової оцінки земель м. Сєвєродонецька» не скасовано та не є предметом розгляду цієї справи; листи дійсно не є нормативно-правовими актами, а лише носять роз`яснювальний характер, проте ця обставина не є визначальною при вирішенні наявного спору; рішення Сєвєродонецької міської від 22.01.1999 № 212 «Про індексацію грошової оцінки земель м. Сєвєродонецька» не вносить зміни до «Грошова оцінка земель населених пунктів міста Сєвєродонецька, селища Павлоград, селища Синецький, селища Лісова Дача, Борівське, села Воєводівка, Боброво, Осколонівка», а вказує на необхідність проведення індексації.
Згідно ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.  
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.  
За встановлених в цій справі обставин та, з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, оскільки в межах цієї адміністративної справи основні (суттєві) аргументи позовної заяви є необґрунтованими, а відповідач як суб`єкт владних повноважень, на якого частиною другою статті 77 КАС України покладено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, довів суду правомірність оскаржених рішень.
Як зазначалось раніше, позивачем в частині відмови у задоволенні позовних вимог рішення місцевого суду не оскаржене, тому апеляційному перегляду не підлягає і має бути залишено без змін.
Враховуючи викладене та оцінюючи у сукупності встановлені обставини і перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апеляційної скарги та вважає, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального права в частині задоволених позовних вимог.
Відповідно до положень ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.
З врахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції на виконання положень ст. 317 КАС України в частині задоволених позовних вимог та прийняти в цій частині нове, про відмову у задоволенні позовних вимог.
Керуючись статтями  250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства  України, -          
                                                    ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Луганській області – задовольнити.
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2020 року у справі № 360/5504/19 – скасувати в частині задоволених позовних вимог. 
В цій частині прийняти нову постанову.
У задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Луганській області щодо індексації нормативної грошової оцінки земельної ділянки, кадастровий номер: 4412900000:06:006:0009, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 область, м. Сєвєродонецьк, просп. Центральний, АДРЕСА_2 , із застосуванням коефіцієнту індексації за 1996 рік (1,703) при формуванні витягу від 01 листопада 2019 року № 1100/0/195-19 з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, зобов`язання відповідача провести перерахунок нормативної грошової оцінки земельної ділянки, кадастровий номер: 4412900000:06:006:0009, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 область, м. Сєвєродонецьк, просп. Центральний, буд. АДРЕСА_2 , без застосування коефіцієнту індексації за 1996 рік (1,703) та видати ТОВ «Лютарс Девелопмент» новий витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку вказаної земельної ділянки за 2019 рік – відмовити.
В іншій частині рішення Луганського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2020 року у справі № 360/5504/19 – залишити без змін.
Повне судове рішення – 10 червня 2020 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк касаційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Головуючий суддя                                                                       І. В. Сіваченко

Судді                                                                                  А. А. Блохін                                                                                                                                                                                                                                                                                             Т. Г. Гаврищук