ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2020 року                         м. Дніпро                          Справа №  904/4777/19
      Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді:  Кощеєва    І.М. ( доповідач )      
суддів:                        Кузнецової І.Л., Чус О.В.       
розглянувши у порядку письмового провадження 
без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу
Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" 
на  рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.03.2020 р. 
( суддя Ніколенко М.О., м. Дніпро, повний текст рішення складено 19.02.2020 р.) 
у справі 
за позовом Приватного акціонерного товариства 
                   "Підприємство з експлуатації електричних мереж "
                   Центральна енергетична компанія", 
                   м. Дніпро 
до               Акціонерного товариства 
                  "ДТЕК Дніпровські електромережі", 
                  м. Дніпро 
про стягнення суми попередньої оплати у розмірі 101 952,99 грн.
                                                  ВСТАНОВИВ: 
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 10.03.2020 р. у справі № 904/4777/19 позов задоволено - стягнуто з Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" на користь Приватного акціонерного товариства "Підприємство з експлуатації електричних мереж "Центральна енергетична компанія" суму попередньої оплати у розмірі 101 952,99 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 921 грн.
Не погодившись із вказаним рішенням, Акціонерне товариство "ДТЕК Дніпровські електромережі" звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Скаржник в своїх доводах та запереченнях посилається на те, що на виконання вимог НКРЕКП Відповідачем було оформлено договір оренди № 480 від 05.12.2016 р., за яким фактично Позивач отримав у розпорядження прилади обліку згідно із переліком, наведеним у додатках до цього договору. Прилади обліку, передані по Договору оренди № 480 від 05.12.2016 р. вже були встановлені у споживачів і тому фізично вони не переміщувалися, а тому просто були надані у розпорядження Позивача. При цьому станом на сьогодні означені прилади так і не були повернуті Позивачем Відповідачу, зокрема, такі прилади не було знято у споживачів, яких обслуговує Позивач. Разом з тим, станом на сьогодні Позивач ухиляється від повернення майна або від укладення нового договору оренди.
При цьому Скаржник зазначає, що факт прийняття-передачі майна в оренду може бути підтверджений й іншими належними доказами по справі, а не лише актом прийому-передачі. Про те, що у розпорядження Позивача Відповідачем в дійсності були передані відповідні прилади обліку свідчить і той факт, що з моменту укладення Договору оренди № 480 від 05.12.2016 р. і до строку закінчення зазначеного Договору, Позивач жодного разу не звертався до Відповідача із листами, скаргами та відповідними заявами щодо невиконання Відповідачем своїх зобов`язань з передачі майна за даним Договором. 
Водночас, на думку Скаржника, на момент звернення Позивача із позовною заявою по даній судовій справі, дія Договору оренди № 480 від 05.12.2016 р. вже припинилася, зокрема, за п. 7.1. Договору строк дії договору встановлювався до 31.12.2017 р. Тобто, фактично Позивачем обраний спосіб захисту права, який з урахуванням означених обставин, не міг бути застосований.
Скаржник наголошує на тому, що навіть якщо і виходити з тверджень Позивача щодо начебто невиконання Відповідачем своїх зобов`язань з передачі майна за вказаним Договором оренди, то керуючись п. 3.2.1 Договору, обов`язковою умовою для оформлення акту/актів приймання-передачі та передання майна є направлення Позивачем письмової заяви на адресу Відповідача. Означеного Позивачем здійснено не було, у матеріалах справи відсутні докази, які б спростовували дану обставину.
Відтак, на думку Скаржника у зв`язку із тим, що Позивачем на адресу Відповідача не направлялося жодної заяви щодо передання майна, то і строк виконання зобов`язань Відповідачем не настав, а отже вимога про повернення попередньої оплати є передчасною.
Скаржник вважає, що рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.03.2020 р. по справі № 904/4777/19 ухвалене при неправильному застосуванні норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права, що має наслідком необхідність його скасування з подальшим прийняттям судом апеляційної інстанції постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.
Від Приватного акціонерного товариства "Підприємство з експлуатації електричних мереж "Центральна енергетична компанія" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому Товариство просить суд рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.03.2020 р. у справі № 904/4777/19 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.
Автоматизованою системою документообігу Центрального апеляційного господарського суду для розгляду даної справи було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Кощеєв І.М. ( доповідач ), судді - Кузнецова І.Л., Чус О.В.     
Згідно з ч. 1 ст. 247 ГПК України у порядку спрощеного провадження розглядаються малозначні справи. 
Ч. 13 ст. 8 ГПК України   визначено,  що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно  до п. 1 ч. 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Ч. 1 ст. 270 ГПК України встановлено, що в суді апеляційної інстанції справи переглядаються в порядку спрощеного  провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
Ч. 10 ст. 270 ГПК України встановлено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають  розгляду в порядку спрощеного позовного провадження,  розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
При розгляді цієї справи колегія суддів враховує, що предметом позову у цій справі є вимоги про стягнення суми, меншої ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто вказана справа відноситься  до малозначних справ в розумінні ГПК України, і розглядає справу без повідомлення учасників справи.
Разом з апеляційною скаргою, Скаржником заявлене клопотання про розгляд апеляційної скарги в присутності сторін, з посиланням на те, що дана судова справа є складною та потребує детального встановлення повних та всебічних обставин.
Виходячи із зазначених правових норм та ціни даного позову - 101 952,99 грн., зважаючи на характер спірних правовідносин, який не є складним, предмет доказування та встановлення обставин справи не потребує проведення судового засідання з повідомленням сторін, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для розгляду даної справи з повідомленням сторін, а тому відмовила у задоволенні клопотання Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 13.04.2020 р. відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" на  рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.03.2020 р., для розгляду у порядку письмового провадження,  без повідомлення учасників справи.
Переглядаючи у апеляційному порядку оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог апеляційних скарг та на підставі встановлених фактичних обставин справи, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду вважає, що апеляційну  скаргу слід  задовольнити, а оскаржуване рішення господарського суду скасувати, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції,  05.12.2016 р. між Публічним акціонерним товариством "ДТЕК Дніпрообленерго" ( правонаступником якого є Акціонерне товариство "ДТЕК Дніпровські електромережі" ) ( Орендодавець ) та Приватним акціонерним товариством "Підприємство з експлуатації електричних мереж "Центральна енергетична компанія" ( Орендар ) було укладено Договір оренди № 480 з протоколом розбіжностей, відповідно до п. 1.1 якого Орендодавець зобов`язується передати Орендарю, а Орендар зобов`язується прийняти у тимчасове платне користування ( оренду ) майно  ( прилади обліку, ЗПШ та інше ), конкретний перелік, кількість одиниць та адреса розташування якого визначені у додатках № 1-10 до цього договору ( надалі – електрообладнання ), на обумовлений цим договором строк для використання у господарській діяльності Орендаря.
Відповідно до п. 2.3 договору ( в редакції протоколу розбіжностей від 05.12.2019 р. ), орендна плата за весь період за договором складає 2  037  171,12 грн. з ПДВ. Оплата здійснюється Орендарем шляхом попередньої оплати 5 % від суми договору з дати його підписання. Остаточний розрахунок здійснюється протягом трьох банківських днів з дати підписання акту/актів приймання-передачі.
За умовами п. 3.2.1 Договору Орендодавець зобов`язувався надати електрообладнання Орендарю за Актом/актами приймання-передачі протягом 5 (п`яти) календарних днів з дати письмової заяви Орендаря про передачу в оренду електрообладнання, направленої Орендодавцю.
П. 5.1 договору встановлено, що передача Орендодавцем та прийняття Орендарем електрообладнання в оренду засвідчується актом/актами приймання-передачі електрообладнання в оренду, що підписується сторонами. Повернення електрообладнання здійснюється за актом/актами приймання – передачі. Обов`язок по складанню актів приймання – передачі покладається на сторону, яка передає електрообладнання (чи його частину) іншій стороні договору.
Відповідно до п. 5.2 договору, електрообладнання вважається фактично переданим Орендодавцю/Орендарю з моменту підписання акту/актів приймання-передачі.
Згідно з п. 7.1 договору, цей договір вважається укладеним з дати підписання його сторонами договору, яка вказана у правому верхньому куті на першій сторінці цього договору, і діє до 31.12.2017 р.. Електрообладнання за цим договором передається Орендодавцем і приймається Орендарем в оренду на строк з дати підписання сторонами акту/актів приймання – передачі електрообладнання в оренду по 31.12.2017 р..
Відповідно до платіжного доручення № 12 від 31.01.2017 р. на суму 89  900 грн. та меморіального ордеру № 2773 від 31.01.2017 р. на суму 12   052,99 грн., Орендар виконав умови договору, перерахував на рахунок Орендодавця суму попередньої оплати у загальному розмірі 101 952,99 грн. 
За твердженням Орендодавця ( не спростованим Позивачем ), Орендар на виконання  п. 3.2.1 Договору, не здійснив направлення Відповідачу письмової заяви про передачу в оренду електрообладнання, що є обов`язковою умовою для оформлення акту/актів приймання-передачі та передання майна. У матеріалах справи відсутні докази, які б спростовували дану обставину.
Листом № 2137/010.01-04 від 25.09.2019 р., у зв`язку із закінченням строку дії договору оренди, Орендар вимагав від Орендодавця повернути сплачені на виконання договору кошти попередньої оплати у розмірі 101 952,99 грн.
Відповідач відповіді на зазначений лист не надав, суму попередньої оплати не повернув.
Спір  у  справі виник з приводу того, що Позивачем на виконання умов договору здійснено попередню оплату в сумі 101 952,99 грн., проте за твердженням  Позивача Відповідач не виконав обов`язок по передачі в оренду електрообладнання, в зв`язку з чим Позивач просить суд стягнути з Відповідача 101 952,99 грн. попередньої оплати.
Заперечуючи проти доводів Позивача, Відповідач наполягає на тому, що спірне електрообладнання фактично перебуває у користуванні Позивача.
У відповідності до п. 5.1 договору, обов`язок зі складання акта приймання-передачі електрообладнання, що передається Орендарю в користування, був покладений саме на Орендодавця. Разом з тим, матеріали справи не містять акта приймання-передачі електрообладнання, підписаного між сторонами.
Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, було надано до суду першоъ ынстанцыъ, зокрема, відомості про місця та засоби провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії Приватним акціонерним товариством "Підприємство з експлуатації електричних мереж "Центральна енергетична компанія" станом на 2018 рік.
З наданих відомостей та з листів Позивача № 55699/1001 від 24.09.2019 р., № 17/010.01-03 від 12.01.2018 р., №11107/17.1.1/7-19 від 18.10.2019 р., на які посилається Відповідач, суд першої інстанції не встановив факт перебування спірного обладнання в користуванні Позивача.
В основу оскаржуваного рішення покладено висновок місцевого господарського суду про те, що Відповідачем не доведено належними та допустимими доказами факту передачі Позивачу електрообладнання за спірним договором, строк дії договору є завершеним, тому відповідно до ст.  766 ЦК України позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Підприємство з експлуатації електричних мереж "Центральна енергетична компанія" про стягнення суми попередньої оплати у розмірі 101 952,99 грн. є обґрунтованими.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду попередньої інстанції про наявність підстав для задоволення позову з огляду на таке.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
У ст. 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо  не  встановлена законом або якщо він  не  визнаний судом недійсним.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 р. у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок, що ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція  не  буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Матеріали справи не містять відповідних доказів - актів приймання-передачі електрообладнання в оренду, підписаних між сторонами, як передбачено п. п. 5.1, 5.2 договору. Разом з тим, матеріали справи не містять відповідних доказів - направлення Відповідачу письмової заяви про передачу в оренду електрообладнання, що відповідно до п. 3.2.1 Договору є обов`язковою умовою для оформлення акту/актів приймання-передачі та передання майна. При цьому, Позивач заперечує факт отримання електрообладнання в оренду, а Відповідач стверджує зворотнє.
Згідно з п. 7.1 договору, цей договір вважається укладеним з дати підписання його сторонами договору, яка вказана у правому верхньому куті на першій сторінці цього договору, і діє до 31.12.2017 р. 
Листом № 2137/010.01-04 від 25.09.2019 р., у зв`язку із закінченням строку дії договору оренди, Позивач звернувся до Відповідача з вимагою про повернення сплачених на виконання договору коштів попередньої оплати у розмірі 101 952,99 грн.
Згідно зі ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч.1). Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (ч.2).
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином ( ст. 599 ЦК України )
Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору ( ч.4 ст.631 ЦК України ).
З урахуванням наведених норм права суд першої інстанції дійшов помилкового  висновку про те, що закінчення строку дії договору є підставою для припинення передбачених ним зобов`язань, оскільки приписами законодавства визначено такою підставою його виконання, проведене належним чином.
У разі припинення зобов`язань сторін за договором, Позивач міг би розраховувати на стягнення з Відповідача сплаченої йому передплати на підставі ст. 1212 ЦК України, оскільки її положення застосовуються також при поверненні виконаного однією із сторін у зобов`язанні у разі, коли підстава, на якій воно було набуте, відпала, тобто у разі, коли договір є припиненим.
Як вбачається з матеріалів справи, сторонами не надано доказів того, що Договір оренди № 480 з протоколом розбіжностей від 05.12.2016 р. розірвано сторонами або визнано недійсним у судовому порядку, також відсутні докази відмови Орендаря від цього договору.
Отже, відсутні докази припинення вказаного договору оренди, припинення зобов`язань між сторонами.
Ст. 766 ЦК України визначено, що якщо наймодавець не передає наймачеві майно, наймач має право за своїм вибором: 1) вимагати від наймодавця передання майна і відшкодування збитків, завданих затримкою; 2) відмовитися від договору найму і вимагати відшкодування завданих йому збитків.
Лист Позивача № 2137/010.01-04 від 25.09.2019 р. про повернення сплачених на виконання договору коштів попередньої оплати не спростовує вказаних вище висновків, оскільки вимоги про повернення передплати не можуть з урахуванням встановлених судом обставин справи розцінюватись як вимога про розірвання договору чи як заява про відмову від договору. Вона повинна бути заявлена чітко, тобто таким чином, щоб однозначно сприймалась іншими особами.
Подібну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 17.02.2010 р. у справі № 916/1701/18 
Згідно з ч. 1 ст. 36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.
За приписами частин 5, 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Отже, приймаючи до уваги те, що в матеріалах справи відсутні докази відмови Позивача від договору оренди ( докази припинення вказаного договору оренди), а також те, що  зобов`язання між сторонами не припинилися, вимога Позивача про повернення Відповідачем суми передплати є передчасною.
Згідно  зі ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 277 ГПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права. 
Враховуючи викладене, Апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що доводи Скаржника про порушення норм матеріального права під час прийняття оскаржуваного рішення знайшли своє підтвердження. 
За таких обставин справи, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржене апелянтом рішення господарського суду у даній справі підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на Позивача.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України Центральний апеляційний господарський суд, -
                                                    ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" задовольнити. 
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.03.2020 р. у справі № 904/4777/19 скасувати.
Прийняти нове рішення. 
В позові відмовити. 
Стягнути з  Приватного акціонерного товариства "Підприємство з експлуатації електричних мереж "Центральна енергетична компанія" на користь Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" суму судового збору за подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду у розмірі  2 882,10 грн., про що видати наказ.        
Видачу наказу доручити Господарському суду Дніпропетровської області.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню у зв`язку із малозначною справою, крім випадків передбачених ч. 2 п. 3 ст. 287 ГПК України.
Головуючий суддя                                                                                І.М.Кощеєв
Суддя                                                                                                    І.Л. Кузнецова
Суддя                                                                                           О.В. Чус