ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2020                                   м. Дніпро                              Справа №  904/4018/19
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач),        
суддів Широбокової Л.П., Подобєд І.М., 
при секретарі судового засідання Абадей М.О., 
представники:
від позивача: Вагнер Д.В., довіреність №1-2268  від 23.01.2020,  адвокат;
від відповідача: Гордієнко Т.О., довіреність №б/н  від 10.01.2020,  адвокат;
від третьої особи: представник не з`явився; 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.11.2019 (повний текст складений 03.12.2019, суддя Соловйова А.Є.) у справі №904/4018/19
за позовом: Акціонерного товариства "Укртрансгаз", м. Київ 
до відповідача: Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара,              м. Дніпро 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз Україна", м. Київ 
про зобов`язання вчинити дії та стягнення 1 185 001,45 грн., -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року Акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара, в якому просило суд:
- зобов`язати Дніпровський національний університет імені Олеся Гончара повернути Акціонерному товариству "Укртрансгаз" в натурі безпідставно набуте майно - природний газ в обсязі 177,328 тис. куб. метрів;
- стягнути з Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" 1 185 001,45 грн., що є вартістю безпідставно набутого майна - природного газу в обсязі 177,328 тис. куб. метрів.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 28.11.2019 у справі №904/4018/19 у задоволенні позову відмовлено. 
Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що за наявністю в спірний період укладеного між відповідачем (споживачем) та Публічним акціонерним товариством  "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (постачальником) договору про постачання природного газу №77/16-ТЕ(Т)-4 від 29.02.2016, а також, існування спеціально покладеного на постачальника обов`язку видати номінації відповідно до вказаного договору, споживання відповідачем у січні 2016 року природного газу в обсязі 177,328 тис.куб.м. не можна вважати несанкціонованим відбором.
Оскільки відбір відповідачем спірного обсягу природного газу відбувся на підставі договору про постачання природного газу №77/16-ТЕ(Т)-4 від 29.02.2016, тобто, за наявності відповідної правової підстави, місцевий господарський суд дійшов до висновку, що положення статей 1212, 1213 Цивільного кодексу України, на які посилається позивач в обґрунтування своїх вимог, не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, що є підставою для відмови в задоволенні позову.
Не погодившись із рішенням місцевого господарського суду,  Акціонерне  товариство "Укртрансгаз"  звернулося до Центрального апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.11.2019 у справі №904/4018/19 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки місцевого господарського суду про відбір природного газу відповідачем за договором про постачання природного газу №77/16-ТЕ(Т)-4 від 29.02.2016, укладеним з НАК "Нафтогаз України", не відповідає дійсним обставинам справи та не підтверджується відповідними доказами. 
Апелянт зазначає, що відповідачу у січні 2016 року не було подано до газотранспортної системи жодного обсягу природного газу жодним постачальником, тому відбір 177,328 тис.куб.м. приданого газу відповідачем був здійснений з обсягів природного газу позивача, які були придбані та подані до газотранспортної системи на виконання функцій Оператора ГТС, тому відповідач зобов`язаний повернути безпідставно отримане майно (газ) або сплатити його вартість у разі неможливості такого повернення. 
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.01.2020 (у складі колегії суддів: головуючого судді: Орєшкіної Е.В. (доповідач), суддів Широбокової Л.П., Подобєда І.М.) відкрито апеляційне провадження з розгляду апеляційної скарги Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від  28.11.2019 у справі №904/4018/19, розгляд призначено у судове засідання на 26.02.2020. 
10.02.2020 від Акціонерного товариства "Укртрансгаз" надійшло клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз Україна".
11.02.2020 від Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач проти задоволення апеляційної скарги заперечує та просить залишити рішення місцевого господарського суду без змін. 
Відповідач зазначає, що отримував природний газ у період з 01.01.2016 по 31.03.2016 на підставі договору постачання природного газу №77/16-ТЕ(Т)-4 від 29.02.2016, укладеного з Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз Україна". Відповідач зазначає, що обставини споживання ним газу у січні 2016 року було предметом розгляду у справі №904/2732/18, під час розгляду якої встановлено, що виникнення неврегульованого небалансу обсягів природного газу у січні 2016 року відбулося внаслідок дій НАК "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз Україна", що не звільняє останнього від обов`язку поставити газ. 
Відповідач заперечує проти залучення до участі у справі Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз Україна", з посиланням на те, що вказана особа є пов`язаною з позивачем та була учасником у справі №904/2732/18. 
Також відповідач зазначає про пропуск позивачем позовної давності, про застосування якої відповідачем заявлено під час розгляду справи в суді першої інстанції. 
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 26.02.2020 залучено до участі у справі №904/4018/19 в якості  третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача  Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз Україна"; оголошено перерву у судовому засіданні на 16.03.2020. 
У судовому засіданні 16.03.2020 оголошено вступну та резолютивну частини постанови. 
Апеляційний господарський суд, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши правильність висновків місцевого господарського суду, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 27.04.2015 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (продавець) та Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" (покупець) був укладений договір про закупівлю природного газу №1504000825-ВТВ, відповідно до пункту 1.1 якого продавець зобов`язується передати у власність покупця у 2015 році природний газ, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити газ на умовах цього договору.
Газ, що продається за договором, використовується покупцем виключно  для забезпечення виробничо-технологічних витрат та власних потреб (пункт 1.2 договору). 
Згідно з актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2016 Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" поставило Публічному акціонерному товариству "Укртрансгаз" природний газ у січні 2016 року в обсязі 165 477,361 тис.куб.м. на суму 1270468986,82 грн.  для забезпечення власних виробничо-технологічних потреб, покриття витрат та  для  виробничо-технологічних витрат в обсязі 150 000,000 тис.куб.м. на суму 1151640000,00 грн. для забезпечення балансування.
Акціонерне товариство "Укртрансгаз" зазначає, що у січні 2016 року Дніпровський національний університет імені Олеся Гончара безпідставно набув з газотранспортної системи 177,328 тис.куб.м. природного газу, власником якого є Акціонерне товариство "Укртрансгаз".
Так, для відбору Дніпровським  національним університетом імені Олеся Гончара у січні 2016 року природного газу з газотранспортної системи, оператором якої є Акціонерне товариство "Укртрансгаз", через газорозподільну систему, оператором якої є Публічне акціонерне товариство "Дніпропетровськгаз", відповідач повинен був мати постачальника відповідних обсягів природного газу, а за його відсутності Дніпровський національний університет імені Олеся Гончара не мав підстав здійснювати відбір природного газу та повинен  був самостійно припинити власне газоспоживання, як це передбачено абз. 2 п. 3 глави 5 розділу VI Кодексу газотранспортної системи, затвердженого  Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2493 від 30.09.2015 та п. 10 розділу 2 Правил постачання природного газу, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2496 від 30.09.2015.
У матеріалах справи наявний звіт Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" про поділ фактичного обсягу природного газу, відібраного з точки виходу ПАТ "Дніпропетровськгаз", між замовниками послуг транспортування (постачальниками) за січень 2016 року, інформація про надходження на точках входу, та розподіл по точках виходу обсягів природного газу віднесених на операторів газорозподільних мереж, з зазначення обсягів небалансу за 2016 рік. 
Факт безпідставного (без оформлення будь-яких договірних відносин) відбору природного газу об`ємом 177,328 тис.куб.м. позивач обґрунтовує звітом про фактичні обсяги розподілу природного газу по постачальниках за січень 2016 року та зазначає, що Дніпровському національному університету імені Олеся Гончара у січні 2016 року не було подано до газотранспортної системи жодного обсягу природного газу жодним постачальником, а відтак відбір 177,328 тис.куб.м. природного газу був здійснений з обсягів природного газу Акціонерного товариства "Укртрансгаз", що були придбані останнім за результатами проведення публічних закупівель та подані до газотранспортної системи на виконання функцій Оператора газотранспортної системи.
Акціонерне товариство "Укртрансгаз" зазначає, що Дніпровський національний університет імені Олеся Гончара набув природний газ останнього у січні 2016 року в обсязі 177,328 тис.куб.м. без будь-якої підстави, тому звернувся до суду з позовними вимогами до відповідача про зобов`язання повернути безпідставно набуте майно в натурі на підставі статті 1212, частини 1 статті 1213 Цивільного кодексу України  та про відшкодування вартості такого майна на підставі частини 2  статті 1213 Цивільного кодексу України.
Предметом спору є повернення безпідставно набутого майно в натурі (природного газу в обсязі 177,328 тис.куб.м.) на підставі статті 1212, частини 1 статті 1213 Цивільного кодексу України  та  відшкодування вартості (у сумі 1 185 001,45 грн.) такого майна на підставі частини 2  статті 1213 Цивільного кодексу України.
За змістом статей  4,  5 Господарського процесуального кодексу України,  статті 15 Цивільного кодексу України  та  статті 20 Господарського кодексу України  правомірність і обґрунтованість задоволення позовних вимог вимагає наявності та доведеності наступної сукупності елементів: наявність у позивача захищуваного суб`єктивного права/охоронюваного законом інтересу, порушення (невизнання або оспорювання) такого права/інтересу з боку визначеного відповідача та належність (адекватність характеру порушення та відповідність вимогам діючого законодавства) застосованого способу судового захисту. Відсутність або недоведеність будь-якого із вказаних елементів, що становлять предмет доказування для позивача, унеможливлює задоволення позову.
Сутність вказаного спору полягає у примусовому поверненні на підставі статей 1212,  1213 Цивільного кодексу України  вдповідачем безпідставно набутого майна - природного газу в обсязі 177,328 тис.куб.м., а також стягненні 1 185 001,45 грн., що є вартістю такого безпідставно набутого майна.
Положення  статті 1212 Цивільного кодексу України, які визначають умови задоволення вимог у кондикційних зобов`язаннях, обов`язковою умовою для повернення майна передбачають одночасну сукупність трьох елементів:
- збільшення (набуття) майна у набувача (або збереження такого майна) з одночасним зменшенням майна у потерпілого у відповідному розмірі (або незбільшення такого майна);
- збільшення (збереження) майна у набувача за рахунок потерпілого;
- первісна відсутність правових підстав для збільшення (збереження) майна у набувача, або відпадіння таких підстав у подальшому (як у розглядуваному випадку стверджує позивач).
Встановлення сукупності зазначених умов є предметом доказування для позивача та, відповідно, оцінки для суду.
Заперечуючи проти заявлених вимог, Дніпровський національний університет імені Олеся Гончара стверджує, що спірний обсяг природного газу було одержано ним на відповідній правовій підставі, зокрема, за договором про постачання природного газу, укладеним із Публічним акціонерним товариством  "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".
Так, 29.02.2016 року між Публічним акціонерним товариством  "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (постачальник) та Дніпропетровським національним університетом імені Олеся Гончара, яке змінило назву на Дніпровський національний університет імені Олеся Гончара, (споживачем) був укладений договір про постачання природного газу №77/16-ТЕ(Т)-4, відповідно до пункту 1.1 якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2016 році природний газ, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити цей природний газ на умовах договору.
Згідно з пунктом 1.2. договору газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню. 
Пунктом 2.1. договору визначено, що постачальник передає споживачу з 01.01.2016 по 31.03.2016 (включно) газ обсягом до 491,000 тис.куб.м у тому числі по місяцях:  в січні 2016 року, - 180,000 тис.куб.м., в лютому 2016 року -  180,000 тис.куб.м., в березні 2016 року – 131,000 тис.куб.м.
Відповідно до пункту 7.3. договору постачальник має право припинити або обмежити постачання природного газу споживачу у разі несанкціонованого відбору. 
Згідно пункту 5 глави 1 розділу І Кодексу газотранспортної системи під несанкціонованим відбором природного газу розуміється - відбір природного газу: за відсутності по суб`єкту ринку природного газу підтвердженої номінації (підтвердженого обсягу природного газу) на відповідний розрахунковий період; без укладення відповідного договору з постачальником; шляхом самовільного під`єднання та/або з навмисно пошкодженими приладами обліку природного газу або поза охопленням приладами обліку; шляхом самовільного відновлення споживання природного газу.
Номінація - заявка замовника послуг транспортування, надана оператору газотранспортної системи стосовно обсягів природного газу, які будуть подані замовником послуг транспортування протягом доби до газотранспортної системи в точках входу та відібрані з газотранспортної системи в точках виходу, у тому числі у розрізі контрагентів (споживачів) замовника та їх точок комерційного обліку (за необхідності) (пункт 5 глави 1 розділу І Кодексу газотранспортної системи).
Таким чином, виходячи з наведених вище вимог чинного законодавства, за відсутності по суб`єкту ринку природного газу підтвердженого обсягу газу – номінації, фактичний відбір останнім обсягу газу може вважатися несанкціонованим відбором природного газу.
Водночас,  згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.10.2016 №742-р "Про деякі питання опалювального сезону 2016/17 року", для забезпечення безперебійного постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії для бюджетних установ, релігійних та інших організацій, надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню, на Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та постачальників природного газу до початку опалювального сезону 2016/17 року (опалювальний сезон) покладений обов`язок видати номінації теплогенеруючим і теплопостачальним організаціям відповідно до договорів, які укладені з ними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2016 року №357 "Про затвердження Примірного договору про постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії" (Офіційний вісник України, 2016 р., № 46, ст. 1666), та з дотриманням принципу недискримінації (пункт 1); операторам газорозподільних систем до початку опалювального сезону забезпечити постачання природного газу на джерела теплової енергії теплогенеруючих і теплопостачальних організацій (пункт 2).
Отже, Публічне акціонерне товариство  "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на підставі спеціальних підзаконних нормативних актів, якими є Положення та розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.10.2016 №742-р "Про деякі питання опалювального сезону 2016/17 року", було зобов`язане видати номінації теплогенеруючим і теплопостачальним організаціям відповідно до договорів, які укладені між ними, та постачати природний газ виробникам теплової енергії та теплопостачальним підприємствам.
Таким чином, за наявністю в спірний період укладеного між Дніпровським національним університетом імені Олеся Гончара (споживачем) та Публічним акціонерним товариством  "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (постачальником) договору про постачання природного газу для виробництва теплової енергії для надання, а також, існування спеціально покладеного на постачальника обов`язку видати номінації відповідно до вказаного договору, споживання Дніпровським національним університетом імені Олеся Гончара в січні 2016 року природного газу в обсязі 177,328 тис.куб.м., не можна вважати несанкціонованим відбором. 
Місцевий господарський суд дійшов до висновку, що відбір Дніпровським національним університетом імені Олеся Гончара спірного обсягу природного газу відбувся на підставі договору про постачання природного газу №77/16-ТЕ(Т)-4 від 29.02.2016, тобто, за наявності відповідної правової підстави, а отже, положення статей 1212, 1213 Цивільного кодексу України, на які посилається Акціонерне товариство "Укртрансгаз" в обґрунтування своїх вимог, не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, що є підставою для відмови в задоволенні позову.
Апелянт не погоджується із таким висновком місцевого господарського суду, посилаючись на те, що відповідачу у січні 2016 року не було подано до газотранспортної системи жодного обсягу природного газу жодним постачальником, тому відбір 177,328 тис.кум.м. приданого газу відповідачем був здійснений з обсягів природного газу позивача, які були придбані та подані до газотранспортної системи на виконання функцій Оператора ГТС, тому відповідач зобов`язаний повернути безпідставно отримане майно (газ) та сплатити його вартість у разі неможливості такого повернення. 
Між тим, апеляційний господарський суд відхиляє вказані доводи апелянта.
Так, надання Акціонерним товариством "Укртрансгаз" складених ним документів обліку, у тому числі й стосовно спірного обсягу природного газу, свідчить про наявність договірних відносин з Оператором газорозподільної системи, які регламентують відносини небалансу по такому газу, що є несумісним з твердженням Акціонерного товариства "Укртрансгаз" про відсутність жодних правових підстав відносно передачі такого спірного газу з газотранспортної системи Акціонерного товариства "Укртрансгаз" Дніпровському національному університету імені Олеся Гончара. Чинне законодавство в такому випадку передбачає захист майнових інтересів Оператора газотранспортної системи в межах правовідносин комерційного балансування, урегульованого розділом ХІV Кодексу газотранспортної системи, яке має договірний характер.
Аргументом Акціонерного товариства "Укртрансгаз" щодо безпідставності набуття Дніпровським національним університетом імені Олеся Гончара природного газу за текстом позовної заяви є відсутність у Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара постачальника природного газу у відношенні цього газу. Разом з тим, з наданого Акціонерним товариством "Укртрансгаз" реєстру обсягів газу вбачається, що відповідний обсяг природного газу був використаний Дніпровським національним університетом імені Олеся Гончара як споживачем за договором з Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" із мереж Акціонерного товариства "Укртрансгаз".
При цьому апеляційний господарський суд враховує, що Публічне акціонерне товариство  "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"  на підставі спеціальних підзаконних нормативних актів, якими є Положення та розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.10.2016 №742-р "Про деякі питання опалювального сезону 2016/17 року", було зобов`язане видати номінації теплогенеруючим і теплопостачальним організаціям відповідно до договорів, які укладені між ними, та постачати природний газ виробникам теплової енергії та теплопостачальним підприємствам, і це є обов`язком ПАТ "НАК "Нафтогаз України", а не правом (наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 14.05.2018 у справі №926/680/17, від 21.03.2018 у справі №911/656/17 та від 04.08.2018 у справі №922/4187/17).
Враховуючи встановлений спеціальним законодавством у сфері газопостачання механізм постачання природного газу, можливість відбору підприємствами теплокомуненергетики із газотранспортної системи погоджених у відповідних договорах з Компанією обсягів природного газу перебуває у безпосередній залежності від належного виконання Компанією своїх зобов`язань з підтвердження обсягів природного газу шляхом своєчасної видачі номінацій, тобто видача Компанією номінацій є однією з гарантій безперебійного постачання виробнику теплової енергії природного газу з метою виробництва теплової енергії в опалювальний сезон. Водночас, вказівка у розпорядженні на обов`язок надати номінації до початку опалювального сезону не свідчить про обмеження його періодом, який закінчується із початком опалювального сезону, оскільки полягає у забезпеченні належної підготовки до опалювального сезону та забезпечення природним газом протягом усього сезону (наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.06.2018 у справі №904/5621/17 та від 05.03.2019 у справі №923/351/18).
Апеляційний господарський суд не погоджується із доводами апелянта про те, що місцевим господарським судом  порушено норми процесуального права в частині надання оцінки  правомірності дій Компанії при видачі номінацій, оскільки як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, судом не надавалась оцінка правомірності дій Компанії при видачі номінацій, а лише виходячи зі змісту спеціальних підзаконних нормативних актів та з урахуванням правових позицій Верховного Суду встановлено, що в спірних правовідносинах не було несанкціонованого відбору відповідачем природного газу з ГТС.
З врахуванням викладеного, апеляційний господарський суд вважає правильним висновок місцевого господарського суду про відсутність несанкціонованого відбору Дніпровським національним університетом імені Олеся Гончара природного газу з ГТС, оператором якої є Акціонерне товариство "Укртрансгаз" у січні 2016 року. 
За висновком апеляційного господарського суду Акціонерним товариством "Укртрансгаз" не доведено безпідставність як передачі природного газу з його газотранспортної системи Дніпровському національному університету імені Олеся Гончара, так і безпідставність отримання цього газу останнім, що зумовлює неможливість задоволення заявлених позовних вимог та зобов`язання Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара повернути Акціонерному товариству "Укртрансгаз" майно (природний газ) на підставі  статті 1212 Цивільного кодексу України.
Дніпровським національним університетом імені Олеся Гончара під час розгляду справи в суді першої інстанції та у відзиві на апеляційну скаргу було заявлено про застосування позовної давності. 
За змістом частини першої статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.
Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.
Позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини п`ятої статті 267 Цивільного кодексу України позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску позовної давності.
Оскільки місцевий господарський суд, з яким погодився апеляційний господарський суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову з підстав його необґрунтованості, позовна давність у даному випадку не застосовується. 
Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).
Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта, наведені в обґрунтування апеляційної скарги. 
Таким чином, апеляційний господарський суд вбачає підстави, передбачені статтею 276 Господарського процесуального кодексу України, для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги - без задоволення. 
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта. 
Керуючись статтями 129, 269, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від  28.11.2019 у справі №904/4018/19 залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.11.2019 у справі №904/4018/19  залишити без змін. 
Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство "Укртрансгаз". 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена  у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повна постанова складена 17.03.2020. 

Головуючий суддя                                                                            Е.В. Орєшкіна

Суддя                                                                                                 Л.П. Широбокова       

Суддя                                                                                                 І.М. Подобєд