Ухвала
12 травня 2020 року
м. Київ
 
справа № 641/4900/18
провадження № 61-4077ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Яремка В. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 30 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Железняк Лариса В`ячеславівна, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Кошель Тетяна Владиславівна, про визнання недійсною довіреності, свідоцтва про право на спадщину за заповітом, скасування рішення про державну реєстрацію речових прав,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22 жовтня 
2019 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. 
 
У березні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 у якій вона просила рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 
22 жовтня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 30 січня 2020 року скасувати, і ухвалити нове судове рішення про задоволення її позову, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
 
Ухвалою Верховного Суду від 23 березня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 було залишено без руху, надано заявнику строк до 17 квітня 2020 року для подання до Верховного Суду касаційної скарги у новій редакції із зазначенням виключних випадків за наявності яких судові рішення підлягають касаційному оскарженню, відповідно до вимог частини другої статті 389 та пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України.
 
У квітні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 30 січня 2020 року у новій редакції.
 
За змістом частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
 
Як на підставу касаційного оскарження заявник посилається на застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 22 травня 2019 року у справі 
№ 756/3299/14-ц, від 29 травня 2019 року у справі 759/19365/15-ц, від 
19 листопада 2019 року у справі № 682/179/17-ц. та порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обстави справи (частина 3 статті 411 ЦПК України).
 
Перевіривши наведені заявником доводи, Верховний Суд дійшов висновку про наявність правових підстав для відкриття касаційного на підставі пункту 4 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Разом з тим, відсутні підстави для відкриття касаційного провадження на підставі положень пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України, оскільки посилання заявника на неврахування судами попередніх інстанцій правових висновків викладених у постановах Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі 
№ 756/3299/14-ц, від 29 травня 2019 року у справі 759/19365/15-ц, 
від 19 листопада 2019 року у справі № 682/179/17-ц є безпідставними з огляду на те, що вони ухвалені за інших встановлених судами фактичних обставинах справи.
 
Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
Касаційна скарга подана в передбачений законом строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України. Наведені у ній доводи підлягають перевірці, а тому згідно частини сьомої статті 394 ЦПК України наявні підстави для відкриття касаційного провадження.
 
Касаційне провадження у цій справі відкривається на підставі пункту 4 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Керуючись статтями 389, 392, 394, 395, ЦПК України, 
 
УХВАЛИВ:
 
Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Железняк Лариса В`ячеславівна, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Кошель Тетяна Владиславівна, про визнання недійсною довіреності, свідоцтва про право на спадщину за заповітом, скасування рішення про державну реєстрацію речових прав, за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 30 січня 2020 року.
 
Витребувати з Комінтернівського районного суду м. Харкова  цивільну справу 
№ 641/4900/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Железняк Лариса В`ячеславівна, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Кошель Тетяна Владиславівна, про визнання недійсною довіреності, свідоцтва про право на спадщину за заповітом, скасування рішення про державну реєстрацію речових прав.
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 08 червня 2020 року.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:        	Г. І. Усик     Р. А. Лідовець     В. В. Яремко