ПОСТАНОВА
Іменем України

03 червня 2020 року 
Київ
справа №П/811/2636/15
провадження №К/9901/58296/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Смоковича М. І.,
суддів: Данилевич Н.А., Загороднюка А. Г.,
розглянув у попередньому судовому засіданні в касаційній інстанції  адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визначення наявності порушення та зобов`язання вчинити певні дії, провадження у якій відкрито
за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 травня 2016 року (суддя Жук Р.В., Брегей Р.І., Дегтярьова С.В.) та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2018 року (судді Чумак С.Ю., Чабаненко С.В., Юрко І.В.), 
І. Суть спору. 
1. У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністра юстиції України та з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просив:
1.1 констатувати систематично повторюване порушення статей 7, 16, 19 Закону України від 02 жовтня 1996 року № 393/96-ВР «Про звернення громадян» (далі - Закон № 393/96-ВР), антикорупційного законодавства, вчинені при розгляді заступниками міністра скарг, направлених 19.07.2014, 12(13).08.2014, 10.09.2014, відсутності особистого розгляду керівником установи оскаржень;
1.2 зобов`язати відповідача виконати частини четвертої статті 7, частини першої статті 16, статей 18, 19 Закону № 393/96-ВР особисто розглянути направлені 19.07.2014, 12(13)08.2014 10.09.2014 скарги щодо аморальних вчинків як агента юстиції нотаріуса ОСОБА_2 ;
1.3 визнати порушення Закону № 393/96-ВР антикорупційного законодавства, фактичної відсутності вивчення i розгляду по cyтi матеріалів оскаржень направлених 19.02.2015, 11.05.2015, 09.07.2015, судових рішень від 28.01.2015, 20.05.2015 у справі № 22-ц/781/50/15, від 25.06.2015, 07.10.2015, справі №  22-ц/781/59/15, від 14.04.2015, справі №405/4513/14-а, якими підтверджено порушення нотаріуса ОСОБА_2 з причетністю до корупційних вчинків, не надання відповіді за вимогами частини четвертої статті 7, частини першої статті 16, статей 18, 19 Закону № 393/96-ВР особисто як керівником установи, органу влади; 
1.4 визнати порушення Закону № 393/96-ВР, антикорупційного законодавства, фактичної відсутності вивчення i розгляду матеріалів звернень від 06.11.2015, 14.12.2015, подальшого оскарження від 14.12.2015 щодо неприпустимості призначення на посаду юстиції особи ОСОБА_2 , яка визнана численними судовими рішеннями правопорушником;
1.5  зобов`язати відповідача надати (викласти) оцінку наведеним фактам, доводам i направленим судовим рішенням, особисто розглянути заяву від 06.11.2015, скаргу від 14.12.2015 виниклих з корупційного скандалу наміру призначення на посаду юстиції ОСОБА_2 
1.6 зобов`язати надати вичерпні i обґрунтовані відповіді на всі наведені доводи скарги 14.12.2015 за підписом керівника установи, міністра;
1.7 стягнути нанесені збитки поштового відправлення у сумі 20,15 грн. при вимушеному оскаржені 11.05.2015 неналежного i неповного розгляду звернення від 19.02.2015;
1.8. на підставі статті 24 Закону № 393/96-ВР покласти майнову відповідальність, стягнути моральну шкоду у розмірі 3000 грн., яка є компенсацією втрати часу сил, нервування, порушення мого звичайного способу життя у виснажливому протистоянні з відповідачем на протязі 2014-2015 роки. 
ІІ. Встановлені судами фактичні обставини справи. 
2. Суди попередніх інстанцій зазначили, що Міністерство юстиції України неодноразово розглядали звернення ОСОБА_1 щодо дій приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_2 та працівників Міністерства юстиції України.
3. Зокрема, листами від 29.03.2014 № П-2972/13.1 та від 05.09.2014 №№П-14485, П-15716, П-16271, П-16961, від 15.10.2014 №17775/13, П-18200/13 Міністерство юстиції України надало заявнику відповіді з урахуванням положень Закону № 393/96-ВР та Закону України від 02 вересня 1993 року № 3425-ХІІ «Про нотаріат» (далі - Закон № 3425-ХІІ). 
4. З метою всебічного розгляду порушених у зверненнях ОСОБА_1 питань та відповідно до статті 18 Закону № 393/96-ВР 01.09.2014 у Міністерстві юстиції України проведено нараду за участі ОСОБА_1 , заступника Міністра юстиції - керівника апарату Алексеєва І.С., працівників Міністерства юстиції України, Головного управління юстиції у Кіровоградській області та приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_2 
5. Для перевірки викладених у зверненнях ОСОБА_1 обставин Міністерство юстиції України витребувало матеріали перевірки, яку проводило Головне управлінням юстиції у Кіровоградській області за зверненнями ОСОБА_1 , та пояснення приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_2 .
6. За результатами проведеного у Міністерстві юстиції України розгляду звернень ОСОБА_1 , за погодженням із заступником Міністра юстиції - керівником апарату Алексеевим І.С., з огляду на те, що питання, порушені у зверненні ОСОБА_3 , стосуються дотримання нотаріусом професійної етики, та у зв`язку з виказуванням ним недовіри до працівників Міністерства юстиції України, відповідно до частини четвертої статті 16 Закону № 3425-ХІІ листом Міністерства юстиції України від 13.10.2014 №№ П-17775/13, П-18200/13 скарги ОСОБА_1 (вх.№П-17775 від 16.09.2014, № П-18200 від 23.09.2014) направлено до Нотаріальної палати України на розгляд Комісії з питань професійної етики нотаріусів, про що повідомлено позивача листом від 13.10.2014 № 17775/13, П-18200/13.
7. Позивач пояснив, що в 2015 році йому стало відомо про те, що Міністерство юстиції України розглядає ОСОБА_2 як кандидата на посаду начальника обласного управління юстиції, тому він повторно звернувся до Міністра юстиції України.
8. 19.02.2015 позивач направив Міністру юстиції України заяву, в якій просив відповідно до вимог Закону України «Про запобігання і протидію корупції» провести перевірку щодо ОСОБА_2 ; вжити заходів задля уникнення призначення на посаду керівника обласного управління юстиції вказаної особи; вжити заходів для позбавлення права нотаріальної діяльності, анулювання сертифіката робочого місця.
9. Позивачу надали відповідь листом від 25.03.2015 № П-3460/14 за підписом заступника Міністра - керівника апарату Оксани Іванченко. Позивачу повідомили, що відповідно до наказу Міністерства юстиції України № 234/к від 10.02.2015 оголошено конкурс на заміщення вакантної посади начальника Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області. Рішення про призначення на вказану посаду приймається за результатами конкурсного відбору та рекомендаціями конкурсної комісії.
10. 24.03.2015 позивач направив Міністру юстиції України доповнення до згаданої заяви від 19.02.2015 та просив провести аналогічну перевірку щодо першого заступника Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_4 . 
11. Листом від 20.04.2015 за вих. № 11-5640/14, П-6581/14 позивачу надано відповідь за підписом заступника Міністра - керівника апарату Іванченко О. П., в якій повідомлено про результати конкурсного відбору на посаду начальника Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області та визначено перелік органів та посадових осіб, до компетенції яких належить розгляд повідомлень про вчинення корупційних правопорушень.
12. Позивач направив на ім`я Міністра юстиції України скаргу від 11.05.2015, в якій вимагав повернутися до розгляду звернення від 19.02.2015. Зазначив про необхідність перевірити законність розгляду підлеглими попередніх звернень; виконати вимоги статті 18 Закону № 393/96-ВР; вжити заходи позбавлення права нотаріальної діяльності особи, дії якої оскаржуються. 
13. Суди попередніх інстанцій зазначили, що директор Департаменту нотаріату та фінансового моніторингу, за погодженням заступника Міністра - керівника апарату Іванченко О.П. подав на ім`я Міністра юстиції України доповідну записку про те, що стосовно порушених ОСОБА_1 питань вже проводилися перевірки викладених обставин, спільні наради з заявником та неодноразово надавалися відповіді. 
14. За результатами розгляду цієї доповідної записки відповідно до частини восьмої Закону № 393/96-ВР, прийнято рішення про припинення листування з ОСОБА_1 та листом від 12.06.2015 № П-9403 повідомлено про це позивача.
15. Позивач 09.07.2015 направив Міністру юстиції України доповнення до скарги від 11.05.2015, у якому просив врахувати під час перевірки рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 26.06.2015.
16. Відповідно листа від 27.07.2015 за підписом заступника Міністра - керівника апарату Оксани Іванченко, вих.№ П-14359/13 позивача повторно повідомлено про рішення Міністра юстиції України щодо припинення листування з ОСОБА_1 .
17. 06.11.2015 позивач направив Міністру юстиції України заяву, в якій просив відповідно до вимог Закону України «Про запобігання і протидію корупції» провести перевірку щодо ОСОБА_2 ; вжити заходи уникнення призначення на посаду керівника обласного управління юстиції вказаної особи; надати відповідь щодо про результати розгляду конкурсу на заміщення посади, на яку претендує ОСОБА_2 .
18. На зазначене звернення Міністерство юстиції України надіслало відповідь від 10.12.2015 № 2768/П-23689/14, яким повідомило позивача про те, що ОСОБА_2 є кандидатом на заміщення вакантної посади першого заступника начальника Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області. Рішення про призначення на вказану посаду приймається за результатами конкурсного відбору та рекомендаціями конкурсної комісії.
19. 14.12.2015 позивач повторно направив Міністерству юстиції України інформаційний запит щодо надання інформації стосовно розгляду конкурсу на заміщення посади, на яку претендує ОСОБА_2 . 
20. У відповідь Міністерство юстиції України листом від 04.01.2016 №141/П-3688/14 повідомило, що конкурсна комісія Міністерства юстиції обрала переможцем ОСОБА_2 . Відповідно до статті 56 Закону України «Про запобігання корупції» відносно ОСОБА_2 проведено спеціальну перевірку. 
21. Відповідно до отриманої інформації Головного управління в м. Києві Національної поліції від 25.12.2015 № 26/5-654ГУ ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності, в тому числі за корупційні правопорушення, не притягався та засудженим не був. Крім того, позивачу повідомили, що листом від 10.12.2015 №  2768/П-23689/14 йому направили відповідь на заяву від 06.11.2015. У справі встановлено, що згаданий лист направлений на адресу відповідача засобами поштового зв`язку 06.01.2016.
ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій. 
22. Кіровоградський окружний адміністративний суд рішенням від 12 травня 2016 року  відмовив у задоволенні позову повністю.
23. Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд постановою від 20 червня 2020 року залишив рішення суду першої інстанції без змін. 
24. З огляду на встановлені в цій справі обставини суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов висновку, що звернення та скарги позивача розглянуті своєчасно, позивачу надано обґрунтовані відповіді по суті відповідно до Закону № 393/96-ВР; відповідач відповів на всі поставлені питання позивача та належним чином повідомив про результати розгляду звернень та скарг.
25. З приводу доводів позивача про неналежну правову оцінку обставин з приводу розгляду його скарг у 2014 році суд апеляційної інстанції зауважив, що ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12.05.2016 залишено без розгляду (з мотивів пропуску строку звернення) позов в частині вимог щодо констатування систематично повторюваних порушень статей 7, 16, 19 Закону № 393/96-ВР, антикорупційного законодавства, вчинених при розгляді заступниками міністра скарг, направлених 19.07.2014, 12(13).08.2014, 10.09.2014, відсутності особистого розгляду керівником установи оскаржень та зобов`язання відповідача виконати вимоги статей 7, 16, 19 Закону №  393/96-ВР, особисто розглянути направлені 19.07.2014, 12(13)08.2014 10.09.2014 скарги щодо аморальних вчинків як агента юстиції нотаріуса ОСОБА_2 .
26. Зазначену ухвалу позивач оскаржив в апеляційному порядку. Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05.09.2016 відмовлено у відкритті апеляційного провадження у зв`язку з пропуском строку на апеляційне оскарження. 
27. Отже, суд апеляційної інстанції прийняв рішення за апеляційною скаргою позивача на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12.05.2016 про залишення частини позовних вимог без розгляду, а тому остання набрала законної сили. У зв`язку з цим суд апеляційної інстанції зазначив, що не може повторно розглядати доводи апелянта про незаконність залишення частини його вимог без розгляду
28. Апеляційний суд зазначив також, що звернення позивача від 10.09.2014 та від 16.09.2014, які стосуються дотримання нотаріусом професійної етики листом Міністерства юстиції України від 15.10.2014 № № П-17775/13, П-18200/13 направлено до Нотаріальної палати України на розгляд Комісії з питань професійної етики нотаріусів, про що позивачу повідомлено листом Мінюсту від 13.10.2014 №17775/13, П-18200/13 на виконання положень частини третьої статті 7 Закону №  393/96-ВР.
29. З приводу тверджень позивача про неналежний розгляд заяви від 19.02.2015 суд апеляційної інстанції зазначив, що така заява не є скаргою на дії посадової особи, яка у порядку підлеглості повинна подаватися вищому органу або посадовій особі в розумінні частини першої статті 16 Закону №  393/96-ВР. Окрім того, в матеріалах справи відсутні докази того, що позивач належить до осіб, визначених у статті 15 Закону №  393/96-ВР, розгляд заяв яких здійснюється виключно першими керівниками державних органів, тож, як зазначив суд апеляційної інстанції, зазначені доводи безпідставні. 
30. З приводу доводів позивача про неналежний розгляд скарги від 11.05.2015 апеляційний суд зазначив, що питання, викладені у цій скарзі, належать виключно до компетенції органу, якому ця скарга адресована, і суд не має повноважень для надання оцінки питанням, викладеним у ній.
ІІІ. Касаційне оскарження 
31. У касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
32. З-поміж іншого позивач зазначив про те, що суди попередніх інстанцій неправильно встановили обставини справи, відтак дійшли помилкових і необґрунтованих висновків по суті позовних вимог.
33. Наголосив, що суди першої та апеляційної інстанції розглянули справу без його участі, тоді як для цього не було законних підстав. Зокрема підкреслив, що суд апеляційної інстанції безпідставно відхилив його прохання про розгляд справи в режимі відеоконференції, відтак розглянув справу без його участі. Як наслідок позивача позбавили можливості взяти участь у розгляді справи і надати свої пояснення по суті спору. 
34. Відповідач подав відзив на касаційну скаргу, у якому просить залишити оскаржені судові рішення без змін.
35. У своєму відзиві зазначив про те, що всі звернення позивача своєчасно розглянуто і надано відповіді по суті цих звернень. Зі змісту відзиву можна зрозуміти також, що на переконання відповідача суди попередніх інстанцій правильно і в повному обсязі встановили обставини справи і надали належну правову оцінку доказам, які є у справі. 
36. Зауважив зокрема, що звернення позивача стосувалися діяльності нотаріуса ОСОБА_2 і їх розглянуто посадовими особами Міністерства юстиції України у порядку підлеглості та в межах повноважень (за посадою). Особі, якої стосувалися ці звернення (нотаріусу ОСОБА_2 ) їх не скеровували, тому безпідставними є доводи позивача про неналежну організацію розгляду звернень та порушення вимог Закону. Водночас перевірку/оцінку повідомлених позивачем обставини щодо діяльності нотаріуса ОСОБА_2 . здійснювала Нотаріальна палата України, що узгоджується з вимогами Закону № 3425-ХІІ. 
37. За змістом відзиву, порушень права позивача щодо розгляду його звернень відповідно до Закону №  393/96-ВР відповідач не допустив, тому висновки судів в цій справі є правильними і обґрунтованими. 
ІV. Оцінка Верховного Суду.  
38. З огляду на те, що однією з підстав касаційної скарги є розгляд судами першої та апеляційної інстанцій справи без участі позивача, колегія суддів, зважаючи на норми пункту 3 частини третьої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), насамперед вважає за необхідне з`ясувати доводи касаційної скарги саме в цій частині.
39. Отож, постанову від 12.05.2016 Кіровоградський окружний адміністративний суд ухвалив за наслідками розгляду справи у порядку письмового провадження. 
40. Про такий порядок розгляду справи суд першої інстанції постановив ухвалу від 12.04.2016, у якій зазначено, що позивач не з`явився у судове засідання, призначене на 12.04.2016, будучи належно повідомленим про місце, дату і час розгляду справи. Щодо останнього, то в матеріалах справи є належні докази повідомлення позивача про розгляд справи (на вказану дату). 
41. Поряд з тим, звертає увагу також і та обставина, що в інших (попередніх) судових засіданнях у цій справі позивач брав участь. Зокрема, відповідно до журналу судового засідання від 29.03.2016, суд першої інстанції, з-поміж іншого, зобов`язав відповідача надати докази на наступне судове засідання, відтак оголосив перерву до 12.04.2016. Обидві сторони, зокрема позивач, які бали участь у судовому засіданні 29.03.2016, повідомлені про дату наступного розгляду справи. 
42. Утім, позаяк 12.04.2016 жодна зі сторін не з`явилася суд першої інстанції дійшов висновку про можливість розгляду справи без їх участі. За описаних обставин суд касаційної інстанції не має достатніх і переконливих підстав стверджувати, що суд першої інстанції порушив вимоги процесуального закону, позбавивши позивача права на участь у розгляді його справи в суді першої інстанції. 
43. Проте, щодо розгляду цієї справи в суді апеляційної інстанції, то спосіб, у який цей суд вирішив розглянути справу в порядку письмового провадження, на думку колегії суддів, не відповідає принципам адміністративного судочинства. 
44. У цьому зв`язку зауважимо, що Верховний Суд постановою від 21.03.2018 скасував ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.07.2016 в цій справі, направивши її на новий розгляд до цього суду.
45. Відтак ухвалою від 25.05.2018 суд апеляційної інстанції прийняв справу до провадження та призначив її до апеляційного розгляду в судовому засіданні 12.06.2018 о 10:30 год. 
46. Про місце, дату і час розгляду справи ОСОБА_1 був належно повідомлений. Водночас зауважимо, що 06.06.2018 (після завершення робочого дня) позивач надіслав Дніпропетровському апеляційному адміністративному суду засобами електронного зв`язку заяву про участь у судовому засіданні (призначеному на 12.06.2018) в режимі відеоконференції (том ІІІ, а.с. 90). Таку саму заяву позивач надіслав апеляційному суду поштою (том ІІІ, а.с. 91). Відповідно до відміток/записів на штампах (вхідної кореспонденції), обидві заяви зареєстровано у Дніпропетровському апеляційному адміністративному суді 07.06.2019 за вх №  19487/18.
47. У день судового засідання 12.06.2018, призначеного для апеляційного розгляду цієї справи, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд спершу  постановив ухвалу, якою відмовив у задоволенні клопотання позивача про розгляд справи в режимі відеоконференції. 
48. Така ухвала мотивована тим, що заява позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції надійшла суду 11.06.2018, тобто напередодні судового засідання, тоді як за правилами статті 195 КАС учасник справи може подати таку заяву не пізніше, ніж за п`ять днів до судового засідання. З посиланням на недотримання позивачем строків звернення із заявою про проведення судового засідання в режимі відеоконференції апеляційний суд постановив згадану ухвалу. 
49. Водночас, іншою ухвалою від 12.06.2018 апеляційний суд вирішив розглядати справу у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. У цій ухвалі апеляційний суд, з посиланням на пункт 2 частини першої статті 311 КАС, зазначив, що в судове засідання представники сторін не з`явилися. Про час, дату та місце судового засідання повідомлені вчасно та належним чином.
50. Відтак 20.06.2018 Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд ухвалив постанову, яка є предметом касаційного перегляду в цій справі.
51. Насамперед треба зазначити, що висновок цього суду про несвоєчасне звернення позивача із заявою про участь у судовому засіданні, призначеному на 12.06.2018, в режимі відеоконференції видається необґрунтованим, адже відповідно до наявних у справі документів, така заява ОСОБА_1 надійшла апеляційному суду 07.06.2018, тобто за п`ять днів до визначеної дати судового засідання, а не 11.06.2018, як вказав суд апеляційної інстанції у своїй ухвалі від 12.06.2018. 
52. Беручи до уваги з`ясовані в цій площині обставини, колегія суддів вважає, що відмова апеляційного суду у задоволенні клопотання позивача про участь у судому засіданні в суді апеляційної інстанції в режимі відеоконференції з мотивів, які зазначив цей суд, була безпідставною. 
53. Відтак є підстави вважати, що внаслідок такої відмови апеляційного суду позивача фактично позбавили можливості взяти участь у судовому засіданні, попри те, що він виявив такий намір.
54. У цьому зв`язку ухвалу від 12.06.2018 про розгляд справи в порядку письмового провадження апеляційний суд теж постановив безпідставно. Зважаючи на те, що позивачу не забезпечили можливості взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, його неявка в судове засіданні 12.06.2018, попри те, що він і справді повідомлений про розгляд справи належним чином, в розумінні пункту 2 частини першої статті 311 КАС не може слугувати підставою для того, щоб розглядати справу у порядку письмового провадження з мотивів неявки сторін. 
55. Варто наголосити, що надана суду процесуальним законом можливість розглянути справу у порядку письмового провадження не є беззастережною і має корелюватися з іншими вимогами процесуального закону (як-от з наданим учасникам справи правом брати участь у судовому засіданні), трактувати які потрібно у сукупності та через призму принципів адміністративного судочинства. 
56. Публічний характер судового розгляду є істотним елементом права на справедливий суд, а відкритість процесу, як правило, включає право особи бути заслуханою в суді.
57. Зауважимо, що право бути почутим є одним з ключових принципів процесуальної справедливості, яка передбачена статтею 129 Конституції України та статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Учасник справи повинен мати можливість захистити свою позицію в суді. Така можливість сприяє дотриманню принципу змагальності через право особи бути почутою та прийняттю обґрунтованого і справедливого рішення. Загальна концепція справедливого судочинства, яка охоплює основний принцип, згідно з яким провадження має бути змагальним, вимагає, щоб особа була поінформована про порушення справи та хід її розгляду.
58. Такі принципи адміністративного судочинства як рівність усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі реалізуються, зокрема, шляхом надання особам, які беруть участь у справі, рівних процесуальних прав й обов`язків, до яких, крім іншого, віднесено право знати про дату, час і місце судового розгляду справи, про всі судові рішення, які ухвалюються у справі та стосуються їхніх інтересів, а також право давати усні та письмові пояснення, доводи та заперечення.
59. Подібні за змістом висновки викладено у постанові Верховного Суду від 13.05.2020 у справі № 761/14902/14-а. 
60. Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 353 КАС порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто адміністративними судами за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.
61. Беручи до уваги доводи позивача, викладені в касаційній скарзі, наведені обставини щодо розгляду справи в суді апеляційної інстанції без участі сторін (зокрема ОСОБА_7 ) у зіставленні з вимогами процесуального закону, зважаючи на те, що позивач виявив намір взяти участь у судовому засіданні і звернувся з клопотанням процесуального характеру щодо забезпечення йому такої можливості, колегія суддів дійшла висновку, що суд апеляційної інстанції не мав підстав, визначених пунктом 2 частини першої статті 311 КАС, для розгляду справи у порядку письмового провадження, тож при прийнятті в цій справі постанови від 20.06.2018 (яку, як можна зрозуміти, прийнято через тиждень від визначеної дати судового засідання для апеляційного розгляду справи) допустив порушення вимог процесуального закону, які в розумінні пункту 3 частини третьої статті 353 КАС є обов`язковою підставою для скасування судового рішення з направленням справи на новий розгляд.
62. Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 353 КАС справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції. Висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.
63. Під час розгляду цієї справи суд апеляційної інстанції повинен забезпечити рівні права учасників процесу у наданні ними доказів для всебічного, повного дослідження та вивчення усіх обставин справи, необхідних для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення.
64. З огляду на наведене, суд касаційної інстанції не надає оцінки іншим доводам касаційної скарги та не перевіряє правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права при прийнятті оскаржених судових рішень в цій справі. 
Керуючись пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15  січня 2020 року № 460-IX, статтями 341, 343, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
п о с т а н о в и в :
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. 
2. Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20  червня 2018 року в цій справі скасувати, справу направити на новий розгляд до Третього апеляційного адміністративного суду. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 
Головуючий                                                                                          М. І. Смокович 
Судді                                                                                                    Н. А. Данилевич
                                                                                                    А. Г. Загороднюк