Дата документу 31.03.2020 Справа № 335/13537/19

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний №335/13537/19        Головуючий у 1 інстанції: Макаров В.О.
Провадження № 22-ц/807/1027/20        Суддя-доповідач: Дашковська А.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«31» березня 2020 року        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого:        Дашковської А.В.,
суддів:        Кримської О.М.,
       Кочеткової І.В.,
секретар:        Волчанова І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою Акціонерного товариства «КРИСТАЛБАНК» на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 грудня 2019 року про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «БІ ОЛ РЕЗЕРВ», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про стягнення боргу за договором займу, 

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.
05 грудня 2019 року уточнила позовні вимоги, зазначивши в якості відповідачів ОСОБА_2 , ТОВ «БІ ОЛ РЕЗЕРВ», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третьої особи Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області.
Остаточно просила стягнути солідарно з відповідачів на її користь суму основного боргу за договором займу та відсотки у розмірі 30 943 000 грн.

В грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про забезпечення позову.
В обґрунтування вимог зазначила, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду, оскільки їй стало відомо про те, що Відділом примусового виконання рішень управління юстиції у Запорізькій області здійснюються заходи щодо реалізації вищезазначеного нерухомого майна, що належить відповідачам у справі.
Крім того, предметом позову є стягнення грошових коштів в розмірі 30 943 000 грн., а вартість належного відповідачам майна становить 28 041 442 грн., позовні вимоги є співмірними заходам забезпечення позову.
Просила застосувати заходи забезпечення позову шляхом: 
1) заборони вчиняти дії щодо примусової реалізації майна та зупинення примусової реалізації нерухомого майна:
- розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема нежитлової будівлі, ремонтного боксу інв. № 0039, нежитлової будівлі, управління контори інв. № 0005, нежитлової будівлі, ремонтних майстерень інв. № 0014, № 0028, нежитлової будівлі, інв. № 0006, нежитлової будівлі, майстерні інв. № 0008, нежитлової будівлі, майстерні інв. № 0041, нежитлової будівлі, майстерні інв. № 0007, нежитлової будівлі склад-майстерні інв. № 0010, нежитлової будівлі, склад одягу інв. № 0022, майстерні інв. № 0012а, нежитлової будівлі склад-майстерні інв. № 0011, майстерні інв. № 0009, нежитлового приміщення № 2 літ. К - 2, інв. №№ 0014, 0028, нежитлового приміщення № 3 літ. К - 2, інв. №№ 0014,0028, нежитлового приміщення № 2 літ. А, А-2 інв. № 0005, приміщення № 1 літ. А, А-2 інв. № 0005;
- нежилого приміщення ІІІ поверху та сходової клітини І, ІІ поверху, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 ;
- нежитлового приміщення, прим. 116, прим. 117, прим. 124, прим. 125, прим. 126, прим. 127, прим. 128, прим. 129, прим. 130, прим. 131, прим. 132, прим. 133, прим. 134, прим. 141, прим. 142, прим. 143, прим. 144, прим. 145, прим. 146, прим. 147 IV поверху, сходової клітини І, сходової клітини ІІ ІV поверхів, розташованих за адресою АДРЕСА_3 ;
- нежитлового приміщення, розташованого за адресою АДРЕСА_4 , а саме: будівлі побутовки літ. Т', складу літ. П, виробничої майстерні інв. № 080113а літ. З`-2, літ. З2-2, адміністративної будівлі інв. № 020813, літ. О-2, фарбо цеху інв. № 050513, літ. Ш, Ш1, Ш2, прохідної інв. № 151013, літ. К-2, складу літ. Я, складу літ. Д{2}, складу літ. П', навісу інв. № 132213, літ. Э, слюсарної майстерні, інв. № 090116, літ. Е1 , літ. Ж1; 
- житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_5;
- нерухомого майна, розташованого за адресою АДРЕСА_5 , зокрема, приміщення № 1 в літ. М-1-2 інв. № 1716, літ. М' інв. № 1720, приміщення № 2 в літ.М-1-2 (інв. № 1716), літ. М' (інв. № 1720), приміщення № 3 в літ.М-1-2 (інв. № 1716), літ. М' (інв. № 1720), приміщення №1 в літ.А-3 інв. № 1231.
2) заборони вчиняти дії щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно:
- яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: нежитлової будівлі, ремонтного боксу інв. № 0039, нежитлової будівлі, управління контори інв. № 0005, нежитлової будівлі, ремонтних майстерень інв. № 0014, № 0028, нежитлової будівлі, інв. № 0006, нежитлової будівлі, майстерні інв. № 0008, нежитлової будівлі, майстерні інв. № 0041, нежитлової будівлі, майстерні інв. № 0007, нежитлової будівлі склад-майстерні інв. № 0010, нежитлової будівлі, склад одягу інв. № 0022, майстерні інв. № 0012а, нежитлової будівлі склад-майстерні інв. № 0011, майстерні інв. № 0009, нежитлового приміщення № 2 літ. К - 2, інв. №№ 0014, 0028, нежитлового приміщення № 3 літ. К - 2, інв. №№ 0014,0028, нежитлового приміщення № 2 літ. А, А-2 інв. № 0005, приміщення № 1 літ. А, А-2 інв. № 0005;
- нежилого приміщення ІІІ поверху та сходової клітини І, ІІ поверху, розташованого за адресо: АДРЕСА_3 ;
- нежитлового приміщення, прим. 116, прим. 117, прим. 124, прим. 125, прим. 126, прим. 127, прим. 128, прим. 129, прим. 130, прим. 131, прим. 132, прим. 133, прим. 134, прим. 141, прим. 142, прим. 143, прим. 144, прим. 145, прим. 146, прим. 147 IV поверху, сходової клітини І, сходової клітини ІІ ІV поверхів, розташованих за адресою АДРЕСА_3 ;
- нежитлового приміщення, розташованого за адресою АДРЕСА_4 , а саме: будівлі побутовки літ. Т', складу літ. П, виробничої майстерні інв. № 080113а літ. З`-2, літ. З2-2, адміністративної будівлі інв. № 020813, літ. О-2, фарбо цеху інв. № 050513, літ. Ш, Ш1, Ш2, прохідної інв. № 151013, літ. К-2, складу літ. Я, складу літ. Д{2}, складу літ. П', навісу інв. № 132213, літ. Э, слюсарної майстерні, інв. № 090116, літ. Е1 , літ. Ж1; 
- житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_5;
- нерухомого майна, розташованого за адресою АДРЕСА_5 , зокрема, приміщення № 1 в літ. М-1-2 інв. № 1716, літ. М' інв. № 1720, приміщення № 2 в літ.М-1-2 (інв. № 1716), літ. М' (інв. № 1720), приміщення № 3 в літ.М-1-2 (інв. № 1716), літ. М' (інв. № 1720), приміщення №1 в літ.А-3 інв. № 1231.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 грудня 2019 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.
Забезпечено позов ОСОБА_1 наступним шляхом.
Заборонено вчиняти дії щодо примусової реалізації нерухомого майна та зупинити примусову реалізацію нерухомого майна, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: 
- нежитлової будівлі, ремонтний бокс інв. № 0039, нежитлової будівлі, управління контори інв. № 0005, нежитлової будівлі, ремонтні майстерні інв. № 0014, № 0028, нежитлової будівлі, інв. № 0006, нежитлової будівлі, майстерні інв. № 0008, нежитлової будівлі, майстерні інв. № 0041, нежитлової будівлі, майстерні інв. № 0007, нежитлової будівлі склад-майстерні інв. № 0010, нежитлової будівлі, склад одягу інв. № 0022, майстерні інв. № 0012а, нежитлової будівлі склад-майстерні інв. № 0011, майстерні інв. № 0009, нежитлового приміщення № 2 літ. К - 2, інв. №№ 0014, 0028, нежитлового приміщення № 3 літ. К - 2, інв. №№ 0014,0028, нежитлового приміщення № 2 літ. А, А-2 інв. № 0005, приміщення № 1 літ. А, А-2 інв. № 0005;
- нежилого приміщення ІІІ поверху та сходової клітини І, ІІ поверху, розташованого за адресо: АДРЕСА_3 ;
- нежитлового приміщення, прим. 116, прим. 117, прим. 124, прим. 125, прим. 126, прим. 127, прим. 128, прим. 129, прим. 130, прим. 131, прим. 132, прим. 133, прим. 134, прим. 141, прим. 142, прим. 143, прим. 144, прим. 145, прим. 146, прим. 147 IV поверху, сходової клітини І, сходової клітини ІІ ІV поверхів, розташованих за адресою АДРЕСА_3 ;
- нежитлового приміщення, розташованого за адресою АДРЕСА_4 , а саме: будівлі побутовки літ. Т', складу літ. П, виробничої майстерні інв. № 080113а літ. З`-2, літ. З2-2, адміністративної будівлі інв. № 020813, літ. О-2, фарбо цеху інв. № 050513, літ. Ш, Ш1, Ш2, прохідної інв. № 151013, літ. К-2, складу літ. Я, складу літ. Д{2}, складу літ. П', навісу інв. № 132213, літ. Э, слюсарної майстерні, інв. № 090116, літ. Е1 , літ. Ж1; 
- житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_5;
- нерухомого майна, розташованого за адресою АДРЕСА_5 , зокрема, приміщення № 1 в літ. М-1-2 інв. № 1716, літ. М' інв. № 1720, приміщення № 2 в літ.М-1-2 (інв. № 1716), літ. М' (інв. № 1720), приміщення № 3 в літ.М-1-2 (інв. № 1716), літ. М' (інв. № 1720), приміщення №1 в літ. А-3 інв. № 1231.
Заборонено вчиняти дії щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: 
- нежитлової будівлі, ремонтний бокс інв. № 0039, нежитлової будівлі, управління контори інв. № 0005, нежитлової будівлі, ремонтні майстерні інв. № 0014, № 0028, нежитлової будівлі, інв. № 0006, нежитлової будівлі, майстерні інв. № 0008, нежитлової будівлі, майстерні інв. № 0041, нежитлової будівлі, майстерні інв. № 0007, нежитлової будівлі склад-майстерні інв. № 0010, нежитлової будівлі, склад одягу інв. № 0022, майстерні інв. № 0012а, нежитлової будівлі склад-майстерні інв. № 0011, майстерні інв. № 0009, нежитлового приміщення № 2 літ. К - 2, інв. №№ 0014, 0028, нежитлового приміщення № 3 літ. К - 2, інв. №№ 0014,0028, нежитлового приміщення № 2 літ. А, А-2 інв. № 0005, приміщення № 1 літ. А, А-2 інв. № 0005;
- нежилого приміщення ІІІ поверху та сходової клітини І, ІІ поверху, розташованого за адресо: АДРЕСА_3 ;
- нежитлового приміщення, прим. 116, прим. 117, прим. 124, прим. 125, прим. 126, прим. 127, прим. 128, прим. 129, прим. 130, прим. 131, прим. 132, прим. 133, прим. 134, прим. 141, прим. 142, прим. 143, прим. 144, прим. 145, прим. 146, прим. 147 IV поверху, сходової клітини І, сходової клітини ІІ ІV поверхів, розташованих за адресою АДРЕСА_3 ;
- нежитлового приміщення, розташованого за адресою АДРЕСА_4 , а саме: будівлі побутовки літ. Т', складу літ. П, виробничої майстерні інв. № 080113а літ. З`-2, літ. З2-2, адміністративної будівлі інв. № 020813, літ. О-2, фарбо цеху інв. № 050513, літ. Ш, Ш1, Ш2, прохідної інв. № 151013, літ. К-2, складу літ. Я, складу літ. Д{2}, складу літ. П', навісу інв. № 132213, літ. Э, слюсарної майстерні, інв. № 090116, літ. Е1 , літ. Ж1; 
- житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_5;
- нерухомого майна, розташованого за адресою АДРЕСА_5 , зокрема, приміщення № 1 в літ. М-1-2 інв. № 1716, літ. М' інв. № 1720, приміщення № 2 в літ.М-1-2 (інв. № 1716), літ. М' (інв. № 1720), приміщення № 3 в літ.М-1-2 (інв. № 1716), літ. М' (інв. № 1720), приміщення № 1 в літ.А-3 інв. № 1231.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, АТ «КРИСТАЛБАНК» подало апеляційну скаргу, в якій зазначило, що оскаржуваною ухвалою суду вжито заходи забезпечення позову щодо нерухомого майна, яке перебуває в іпотеці АТ «КРИСТАЛБАНК» на підставі договору іпотеки від 13 березня 2006 року та на підставі договору іпотеки №010/17-02/417 від 26 вересня 2007 року, а саме:
- нерухоме майно, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , - нежитлової будівлі управління контори інв. №0005, нежитлового примушення №2 літ. А, А-2 інв. №0005, приміщення №1 літ. А, А-2 інв. №0005;
- житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_5.
АТ «КРИСТАЛБАНК» набуло всіх прав кредитора та іпотекодержателя по відношенню до ОСОБА_2 , ОСОБА_6 на підставі договору факторингу (портфельне відступлення прав вимоги) від 24 травня 2017 року та договору відступлення прав за іпотечними договорами від 25 травня 2017 року, укладених між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «КРИСТАЛБАНК». 
Посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просило скасувати ухвалу суду в частині забезпечення позову щодо переданого в іпотеку AT «КРИСТАЛБАНК» нерухомого майна, а саме заборони вчиняти дії щодо примусової реалізації нерухомого майна та зупинення примусової реалізацію нерухомого майна, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . а саме: нежитлової будівлі, управління контори інв. № 0005, нежитлового приміщення № 2 літ. А, А-2 інв. № 0005. приміщення № 1 літ. А. А-2 інв. № 0005: житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , заборони вчиняти дії щодо державної реєстрації права власності та заборони вчиняти дії щодо державної реєстрації права власності на вказане нерухоме майно; постановити в цій частині нову ухвалу, якою відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення позову, стягнути з ОСОБА_1 на користь AT «КРИСТАЛБАНК» судовий збір у розмірі 2102,00 грн. за подання апеляційної скарги.

30 березня 2020 року до канцелярії суду ОСОБА_2 подав клопотання, в якому просив відкласти розгляд справи на іншу дату з посиланням на запровадження карантину.

Зазначене клопотання задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Згідно із ст.2 ЦПК України одним із завдань цивільного процесуального судочинства є своєчасність вирішення справ, оскільки від цього залежить ефективність захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді. (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р., (Judgement of ECHR of 16 December 1992 De Geouffre de la Pradelle v. France // Series A N 253- В).

З цього приводу прецедентними є також рішення Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого королівства" від 28 жовтня 1998 року та "Креуз проти Польщі" від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особі (справа "Скопелліті проти Італії" від 23 листопада 1993 року), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25 березня 1999 року).

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року, "Матіка проти Румунії" від 02 листопада 2006 року, "Літоселігіс Проти Греції" від 05 лютого 2004 року та інші).

Отже наслідки процесуальних зволікань, які можуть виникнути під час розгляду справи, незалежно від обставин їх виправданості, не повинні лягати тягарем на учасників справи або бути такими, що по інакшому вирішують питання, якщо згідно із законом воно мало б бути вирішено відповідним чином та у визначений для цього строк.

За приписами ч.ч. 1, 3 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
Рада суддів України 11 березня 2020 року звернулась з листом до громадян, які є учасниками судових процесів з проханням утримуватись від участі у судових засіданнях, якщо слухання не передбачають обов`язкової присутності учасників справи.

Зважаючи на вказане, з урахуванням того, що справа надійшла до апеляційного суду 29 січня 2020 року, проте розгляд справи вже відкладався за клопотанням заявника, явка заявника в судове засідання відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України не є обов`язковою, колегія суддів дійшла висновку про те, що відкладення справи буде суперечити основним засадам цивільного судочинства та практиці Європейського суду з прав людини, в тому числі щодо розгляду справи у розумні строки, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, тому здійснила апеляційний розгляд у відсутності сторін.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвала суду першої інстанції оскаржується в частині застосування заходів забезпечення позову щодо нерухомого майна, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , - нежитлової будівлі управління контори інв. №0005, нежитлового примушення №2 літ. А, А-2 інв. №0005, приміщення №1 літ. А, А-2 інв. №0005, а також щодо житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_5 .

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинного ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу свої вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що належне відповідачам нерухоме майно може бути відчуженим, що ускладнить виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог.

Колегія суддів з зазначеним висновком суду не погоджується.

Відповідно до ч.1, 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України визначені види забезпечення позову, у тому числі забороною вчиняти певні дії; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він спів розмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

При цьому, сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Матеріалами справи підтверджується, що в грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.
05 грудня 2019 року ОСОБА_1 уточнила позовні вимоги, зазначивши в якості відповідачів ОСОБА_2 , ТОВ «БІ ОЛ РЕЗЕРВ», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третьої особи Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, та просила стягнути солідарно з відповідачів на її користь  суму основного боргу за договором займу та відсотки у розмірі 30 943 000 грн.

Забороняючи вчинення дій щодо примусової реалізації нерухомого майна в оскаржуваній частині, зупиняючи його примусову реалізацію та забороняючи вчиняти дії щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно, суд першої інстанції не перевірив відсутність обтяження спірного майна за іншими зобов`язаннями.

Як вбачається з матеріалів справи, між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого виступає ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №014/17-02/3901-50 від 09.03.2006 року.
В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки від 13.03.2006 року з застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя (т. 1 а.с.101-102).
Предметом іпотеки за вказаним договором іпотеки є жилий будинок АДРЕСА_9 , розташований на земельній ділянці розміром 702 кв.м.
В провадженні Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції перебуває виконавче провадження №424026910 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «КРИСТАЛБАНК» заборгованості у розмірі 1 401 103,95 грн. та судових витрат 3219 грн.

Також між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №0110/17-02/471 від 31.07.2007 року.
В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_5 було укладено договір іпотеки №010/17-02/417/2 від 26.09.2007 року з застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя (т. 1, а.с.103-107).
Предметом іпотеки за вказаним договором іпотеки є нежитлова будівля, управління контори інв. №0005, загальною площею 1026 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 лютого 2015 року, ухваленим у справі №335/10318/14-ц, позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_7 , третя особа: ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено. Звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки №010/17-02/417/2 від 26.09.2007 року - на нерухоме майно, що складається з нежитлової будівлі, Літ. А, А-2 - управління контори інв.. №0005, загальною площею 1026 кв.м., що знаходиться за адресою:  АДРЕСА_1 . Встановлено спосіб реалізації предмета іпотеки (т. 1, а.с.121-122).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Котули А.М. від 12.12.2019 року відкрито виконавче провадження №60866421 з примусового виконання виконавчого листа №335/10318/14-ц.

24.05.2017 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «КРИСТАЛБАНК» (змінило назву на AT «КРИСТАЛБАНК») був укладений договір факторингу (портфельне відступлення прав вимоги), відповідно до якого ПАТ «КРИСТАЛБАНК» набув всіх прав кредитора за кредитними операціями, переданими йому згідно Реєстру відступлених Прав Вимоги від 25.05.2017 року (т. 1, а.с.108-114).
25.05.2017 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та Публічним акціонерним товариством «КРИСТАЛБАНК» був укладений договір відступлення прав за іпотечними договорами, визначеними в Додатку № 1 до нього (т. 1, а.с.116-118).
Згідно з вказаними договорами передано від ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до AT «КРИСТАЛБАНК» права кредитора за кредитними договорами, укладеними з ОСОБА_2 та договорами іпотеки, які було укладено з ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (т. 1, а.с.115,119).

Статтею 1 Закону України "Про іпотеку" визначено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

А тому наявність застосованих на підставі ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 грудня 2019 року заходів забезпечення позову стосовно вищезазначеного майна унеможливлює вищезазначений спосіб реалізації.

Суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, забороняючи вчинення дій щодо примусової реалізації нерухомого майна, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , - нежитлової будівлі управління контори інв. №0005, нежитлового примушення №2 літ. А, А-2 інв. №0005, приміщення №1 літ. А, А-2 інв. №0005, а також щодо житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , зупиняючи його примусову реалізацію та забороняючи вчиняти дії щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно, не обґрунтував та не мотивував свій висновок, не перевірив співмірність заявлених вимог та виду забезпечення позову, чи перебуває вказане майно в іпотеці і чи не порушуються в даному випадку права іпотекодержателя, чи є можливим вирішення вказаного процесуального питання без залучення до участі у справі банку з огляду здійснення на день постановлення ухвали примусової реалізації майна на стадії виконавчого провадження.
Забезпечення позову у справі у обраний позивачем спосіб вплине на проведення виконавчих дій та фактично призведе до зупинення виконавчого провадження, що суперечить змісту заходів забезпечення позову та меті їх застосування, яка полягає в захисті інтересів учасника процесу, а не в позбавленні (порушенні) прав інших осіб.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що законність застосування заходів забезпечення позову щодо вищезазначеного майна вже було предметом розгляду Запорізького апеляційного суду.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_8 зверталась до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2 , ТОВ «БІ ОЛ РЕЗЕРВ», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про стягнення боргу за договором займу (справа 336/6615/18) та подавала заяву про забезпечення позову, за змістом якої просила суд заборонити дії щодо примусової реалізації вищезазначеного нерухомого майна та зупинити його примусову реалізацію, а також дії щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно. 

Так, при апеляційному перегляді ухвали судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14 листопада 2018 року у справі №336/6615/18 за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_2 , ТОВ «БІ ОЛ РЕЗЕРВ», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про стягнення бору за договором найму колегією суддів було встановлено, що спірне нерухоме майно, яке розташоване за адресою:  АДРЕСА_1 , - нежитлова будівля управління контори інв. №0005, нежитлового приміщення №2 літ. А, А-2 інв. №0005, приміщення №1 літ. А, А-2 інв. №0005, житловий будинок, розташований за адресою:  АДРЕСА_5 , є предметами іпотеки за вищезазначеними договорами іпотеки від 13.03.2006 року та від 26.09.2007 року.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 23 липня 2019 року у справі №336/6615/18 ухвалу судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14 листопада 2018 року про забезпечення позову у цій справі скасовано, прийнято нову постанову про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_8 про забезпечення позову (т.1, а.с.123-127).

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування ухвали суду першої інстанції в оскаржуваній частині як такої, що постановлена з порушенням норм процесуального права, з прийняттям нової постанови про відмову в задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в частині заборони вчиняти дії щодо примусової реалізації нерухомого майна та зупинення примусової реалізації нерухомого майна, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: нежитлової будівлі, управління контори інв. № 0005, нежитлового приміщення № 2 літ. А, А-2 інв. № 0005. приміщення № 1 літ. А. А-2 інв. № 0005; житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , заборони вчиняти дії щодо державної реєстрації права власності нерухоме майно, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: нежитлової будівлі, управління контори інв. № 0005, нежитлового приміщення № 2 літ. А, А-2 інв. № 0005, приміщення № 1 літ. А. А-2 інв. № 0005; та житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_5 .
В іншій частині ухвала суду не оскаржувалась та не переглядалась.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «КРИСТАЛБАНК» задовольнити.
Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 грудня 2019 року про забезпечення позову у цій справі в частині заборони вчиняти дії щодо примусової реалізації нерухомого майна та зупинення примусової реалізації нерухомого майна, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: нежитлової будівлі, управління контори інв. № 0005, нежитлового приміщення № 2 літ. А, А-2 інв. № 0005. приміщення № 1 літ. А. А-2 інв. № 0005; житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , заборони вчиняти дії щодо державної реєстрації права власності нерухоме майно, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: нежитлової будівлі, управління контори інв. № 0005, нежитлового приміщення № 2 літ. А, А-2 інв. № 0005. приміщення № 1 літ. А. А-2 інв. № 0005; житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , скасувати. 
Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в частині заборони вчиняти дії щодо примусової реалізації нерухомого майна та зупинення примусової реалізації нерухомого майна, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: нежитлової будівлі, управління контори інв. № 0005, нежитлового приміщення № 2 літ. А, А-2 інв. № 0005. приміщення № 1 літ. А. А-2 інв. № 0005; житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , заборони вчиняти дії щодо державної реєстрації права власності нерухоме майно, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: нежитлової будівлі, управління контори інв. № 0005, нежитлового приміщення № 2 літ. А, А-2 інв. № 0005. приміщення № 1 літ. А. А-2 інв. № 0005; та житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_5 .
В іншій частині ухвала суду не оскаржувалась та не переглядалась.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складений 03 квітня 2020 року.

Головуючий        А.В. Дашковська 

Судді:         О.М. Кримська 

       І.В. Кочеткова