Ухвала
07 травня 2020 року
м. Київ
справа № 202/3633/17
провадження № 51-2154 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі – Суд) у складі:
головуючої              ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 червня 2019 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 31 січня 2020 року, 
встановив:
У касаційній скарзі захисником порушується питання про перегляд указаних судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), Суд дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог пункту 4 ч. 2 та частини 5 цієї статті.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити правове обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення. В обґрунтуванні обов`язково слід навести мотиви, чому особа вважає рішення незаконним, тобто в чому полягає неправильність застосування норм матеріального і/або процесуального права. 
Однак наведених положень процесуального закону захисником не дотримано.
Не погоджуючись із судовими рішеннями, захисник у скарзі посилається на  невідповідність висновків суду, викладених у рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту та однобічність судового розгляду, допущені судами обох інстанції. Проте, такі доводи відповідно до статей 433, 438 КПК не  є  предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та  особі засудженого (ст. 414 КПК). 
Заперечуючи законність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна не лише вказати на конкретні порушення закону, передбачені ст. 438 КПК, що є підставою для їх зміни чи скасування, але й належним чином обґрунтувати свої доводи. Проте захисник, посилаючись у скарзі на зазначені підстави, не наводить правового обґрунтування жодної із них, обмежившись лише вказівкою на те, що суди першої та апеляційної інстанцій не надали відповідей на доводи сторони захисту. 
Усупереч ч. 5 ст. 427 КПК до касаційної скарги не додано належно завірених копій рішень судів першої та  апеляційної інстанцій.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху й  установити строк для усунення допущених недоліків.
Враховуючи наведене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в  інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 червня 2019 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 31 січня 2020 року залишити без руху, надавши десятиденний строк для усунення недоліків із дня отримання ухвали.
У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                      ОСОБА_2                                 ОСОБА_3