Ухвала
іменем України 
23 березня 2020 року
м. Київ
справа № 146/655/16-к
провадження № 51-935 ск 20
 
Верховний Суд  колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 та ОСОБА_3 
розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 – ОСОБА_5 на вирок Томашпільського районного суду Вінницької області від 10 жовтня 2019 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду                             від 29 листопада 2019 року щодо ОСОБА_4 ,
встановив: 
За вироком Томашпільського районного суду Вінницької області від 10 жовтня           2019 року  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за частиною 1 статті 186 Кримінального кодексу України (далі – КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, частиною 1 статті 125 КК до покарання у виді           громадських робіт тривалістю 200 годин.
На підставі статті 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Запобіжний захід ОСОБА_4 залишено у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.
Строк покарання ОСОБА_4 ухвалено обчислювати з 23 лютого 2019 року. 
 
Відповідно до частини 5 статті 72 КК ОСОБА_4 в строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 23 лютого 2019 року по дату набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Цим же вироком вирішено питання щодо процесуальних витрат і речових доказів.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 29 листопада 2019 року (з урахуванням виправлення описки в цьому рішенні)вирок Томашпільського районного суду Вінницької області від 10 жовтня 2019 року щодо засудженого ОСОБА_4 змінено в частині призначеного покарання та в частині зарахування строку попереднього ув`язнення в строк покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Звільнено ОСОБА_4 від призначеного покарання за частиною 1 статті 125 КК у зв`язку з закінченням строків давності.
Постановлено вважати ОСОБА_4 засудженим за частиною 1 статті 186 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі частини 5 статті 72 КК (в редакції Закону України № 838-VIII)  ОСОБА_4 в строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 23 лютого 2019 року до дня набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
В решті вирок міського суду залишено без зміни.
 
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що захисник не погоджується з вказаними судовими рішеннями щодо його підзахисного. Посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості.
Ухвалою Верховного Суду від 24 лютого 2020 року касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 – ОСОБА_5 було залишено без руху та надано строк на усунення недоліків, які ним були усунені у повторній касаційній скарзі.
Така касаційна скарга подана належною особою, протягом визначеного законом строку на касаційне оскарження, її зміст відповідає вимогам, зазначеним у статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК).
Крім того, зі змісту касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень вбачається, що є підстави для відкриття касаційного провадження. 
На підставі наведеного, керуючись частиною 1 статті 428 КПК, Суд
постановив:
Відкритикасаційнепровадженнязакасаційноюскаргою захисника засудженого ОСОБА_4 – ОСОБА_5 на вирок Томашпільського районного суду Вінницької області від 10 жовтня 2019 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 29 листопада 2019 року щодо ОСОБА_4 ,
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:

ОСОБА_1                                     ОСОБА_2                                      ОСОБА_3