ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/331/20 Справа № 186/1/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Місюра К. В. Суддя у 2-й інстанції - Кононенко  О. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

10 березня 2020 року                                                                м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Кононенко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні, апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2020 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті гривень) 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
При обставинах зазначених в оскаржуваній постанові, ОСОБА_1 24 грудня 2019 року, о 22 годині 45 хвилин в смт. Петропавлівка по вул. Сонячна керував автомобілем GEELY, державний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, і згоди водія, у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу “Драгер” ARCE 02040 в присутності двох свідків.
Не погоджуючись з вищевказаною постановою особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову судді першої інстанції скасувати за відсутністю у діях складу адміністративного правопорушення.
Також просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки справа в суді першої інстанції була розглянута за його відсутності, про оскаржувану постанову суду дізнався 21.02.2020 року, а з матеріалами справи ознайомився тільки 24.02.2020 року. 
В обґрунтування апеляційної скарги, апелянт зазначив, що працівниками поліції було порушено вимоги Інструкції про порядок проходження огляду на стан сп`яніння та порядок направлення на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, зазначив, що він не керував автомобілем, не згоден з результатом тесту Драгер, який показав — 1.97% проміле, оскільки він місяць не вживав алкогольних напоїв. Апелянт зазначив, що наполягав на проходження огляду в медичному закладі, але інспектори поліції відмовились відвезти його в медичний заклад, у зв`язку з чим порушили встановлення порядку направлення на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння вважає, вважає, що протокол був складений з порушенням ст. 256 КУпАП, а також в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували факт керування ним автомобілем, тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги співставивши їх із викладеними доводами, щодо незаконності та протиправності прийнятого судового рішення, приходжу до наступного правового висновку.
Враховуючи позицію, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , яка зводиться до його відсутності в суді першої інстанції при розгляді справи, про оскаржувану постанову суду дізнався лише 21.02.2020 року, ознайомився з матеріалами справи 24.02.2020 року, що підтверджується його розпискою про ознайомлення, яка знаходиться в матеріалах справи, з метою дотримання принципу доступу до правосуддя приходжу до висновку про поважність причини пропуску ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення та, вважаю необхідним задовольнити клопотання, поновити строк на оскарження постанови та розглянути подану апеляційну скаргу по суті.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим. 
Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, яким місцевим судом у відповідності до вимог ст. 252 КУпАП було надано належну правову оцінку, яка ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, зокрема : протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 251147 від 24 грудня 2019 року, який складений уповноваженою особою, з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних засобів, відповідно до якого ОСОБА_1 в присутності двох свідків пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестеру “Драгер” 6810, тест № 465 від 24 грудня 2019 року, згідно якого визначений стан сп`яніння з показником - 1.97%, та де також стоїть особистий підпис особи яку тестують — ОСОБА_1 ; рапортом ІСРПП №2 Петропавлівського ВП ПВП ГУНП старшого лейтенанта поліції Вовка П. Від 25.12.2019 року, зміст якого підтверджує наявність обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення; письмовими пояснення ОСОБА_1 від 24.12.2019 року в яких він підтвердив обставини вживання ним спиртних напоїв, керування після цього транспортним засобом та проходження огляду на стан сп`яніння; постановою про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, письмовими поясненнями свідків які підтвердили факт, що в їх присутності ОСОБА_1 було запропоновано пройти медичний огляд в установленому законом порядку, на що ОСОБА_1 погодився пройти медичний огляд на приладі алкотестері Драгер результат показав - 1.97%, а також останній відмовився їхати до лікарні для проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Всі докази, покладені судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_1 визнаються судом належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.
       Вказані докази та письмові пояснення свідків підтверджують факт перебування  ОСОБА_1  у стані алкогольного сп`яніння, що в сукупності утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що полягає у перебуванні особи, яка керує транспортним засобом, у стані алкогольного сп`яніння.
       Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів і викладених обставин в поясненнях свідків, по справі не вбачається.
Місцевим судом досліджені та перевірені доказами обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, що охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).
Всі докази, покладені судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_1 визнаються судом належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.
       Що стосується доводів  ОСОБА_1 з приводу допущених порушень вимог Інструкції про порядок проходження огляду на стан сп`яніння, то апеляційний суд вважає їх необґрунтованими і безпідставними і такими, що спростовуються встановленими обставинами, оскільки огляд проводився за добровільною згодою останнього та в присутності двох свідків, за результатами огляду складено відповідний акт та роздрукований на папері його показники, які долучені до матеріалів справи.
       Щодо стверджень  ОСОБА_1 про те, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували факт керування ним автомобілем, то вважаю їх надуманими і безпідставними, оскільки протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст.256 КУпАП, а сукупність доказів, які є в матеріалах справи підтверджує винуватість ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.   
Є безпідставним посилання в апеляції на порушення встановленого порядку направлення на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, оскільки апеляційним судом при перевірці цих доводів таких порушень під час складання протоколу про адміністративне правопорушення не виявлено.
Окрім того, в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримав вимоги апеляційної скарги та просив задовольнити її, пояснив, що наполягав на проходженні медичного огляду у лікарні, в матеріалах справи відсутнє відео з нагрудної камери працівників поліції де зафіксовано факт вчинення ним даного адміністративного правопорушення, не заперечував той факт, що він підписав всі документи, які надали йому працівники поліції.
Крім того, ОСОБА_1 просив поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки справа в суді першої інстанції була розглянута за його відсутності, про оскаржувану постанову суду дізнався лише 21.02.2020 року, тому вважає, що строк пропущений з поважних причин.
       Таким чином, з огляду на вищенаведене при апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 268, 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП. 
       Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.
       Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість  ОСОБА_1  у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом. 
       Таким чином, вважаю необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції – без змін.
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку апеляційного оскарження постанови Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2020 року - задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження.
Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2020 року, якою ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя 
Дніпровського апеляційного суду О.М. Кононенко