Київський апеляційний суд 

 

П О С Т А Н О В А 
 
І м е н е м     У к р а ї н и 
         
8 січня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Тютюн Т.М. за участю захисника Браніцького О.М., потерпілої ОСОБА_1 , представника потерпілої ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Браніцького О.М. на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 2 грудня 2019 року щодо
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , 
 
у с т а н о в и в :
 
Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 02.12.2019 року на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. 
Як встановив суд, 3 жовтня 2019 року о 9 годині 55 хвилин ОСОБА_2 , керуючи автомобілем "Mersedes-Benz" д/н НОМЕР_2 в районі будинку № 12 на Кільцевій дорозі в м. Києві, всупереч вимогам п.п.2.3 "б", 10.3 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) при перестроюванні не дав дорогу автомобілю "BMW" д/н НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 , який рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтися для подальшого повороту праворуч, внаслідок чого здійснив з ним зіткнення, що призвело до пошкодження вказаних транспортних засобів. 
В апеляційній скарзі захисник Браніцький О.М. зазначає про недотримання суддею місцевого суду вимог закону, якими визначено завдання провадження у справі про адміністративне правопорушення, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, що призвело до прийняття незаконної постанови, висновки в якій не відповідають фактичним обставинам справи.
На обґрунтування своїх вимог захисник викладає зміст письмових та усних пояснень, зафіксованих портативним відеореєстратором, обох учасників дорожньо-транспортного пригоди, наданих при оформленні матеріалів справи, акцентуючи увагу на тому, що ОСОБА_2 увімкнув покажчик правого повороту, проїхав припарковану на _____________________________________________________________________________
Справа № 33/824/76/2020                               Постанова винесена суддею Степановою С.В.
Категорія: ст.124 КУпАП
узбіччі вантажівку, змістився в праву смугу, за 6 м до повороту пригальмував і коли став здійснювати поворот праворуч, відбулося зіткнення. Тобто в момент зіткнення його підзахисний рухався в крайній правій смузі з увімкненим покажчиком правого повороту. Враховуючи те, що зіткнення сталося в додатковій смузі, призначеній для розгону/ гальмування транспортних засобів, що підтверджується фотокартками з місця ДТП, то дії учасника дорожнього руху регламентуються не п.10.3, а п.10.8 ПДР. А тому з огляду на пояснення ОСОБА_1 , яка рухалася в додатковій смузі, передумала заїжджати до магазину "NOVUS" і мала намір рухатися далі по Кільцевій дорозі, вона повинна була керуватися п.п.10.1, 10.8 ПДР, а саме, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, та якщо в місці в`їзду на дорогу є смуга розгону, рухатися по ній і вливатися в транспортний потік, даючи дорогу транспортним засобам, що рухаються по цій дорозі. Однак цих вимог ПДР ОСОБА_1 не дотрималася. 
Вказані обставини підтверджуються висновком експерта № 2896 від 13.11.2019 року, згідно з яким дії водія автомобіля "BMW" ОСОБА_1 не відповідали вимогам п.10.1 ПДР, з технічної точки зору знаходились у причинному зв`язку з виникненням аварійної обстановки та настанням дорожньо-транспортної пригоди. Також ОСОБА_1 , було перевищено швидкість руху. Цим же висновком встановлено, що швидкість руху автомобіля "BMW" становила щонайменше 82-88 км/год., а за її поясненнями - близько 50 км/год., у той час як на вказаній ділянці дороги встановлено дорожній знак "Обмеження швидкості на відстані 5 км" з прив`язкою до місцевості - автосервісу повного циклу "Nanoprotec", тобто в місці, де сталася пригода, діє обмеження швидкості не більше 40 км/год. Не погоджуючись з висновками суду, який не прийняв до уваги висновок експерта, оскільки останньому були надані недостовірні вихідні дані і версія потерпілої про механізм ДТП не досліджувалася, захисник наполягає на тому, що експерту надавалися усі наявні в справі докази, які досліджувалися і судом, він попереджався про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України, має належну освіту, кваліфікацію та стаж експертної роботи. Що стосується визнання судом неналежним доказом запису портативного відеореєстратора, то цей доказ зазначений у переліку додатків до протоколу про адміністративне правопорушення і є його невід`ємною частиною. Пояснення ж ОСОБА_1 , яка їх постійно змінювала, про те, що автомобіль "Mersedes-Benz" вона побачила саме в момент ДТП, коли він вдарив її з лівої сторони, що вона не мала можливості швидко розігнатися, спростовуються даними про характер пошкоджень автомобіля "Mersedes-Benz", вся права частина якого має подряпину від контакту з дзеркалом автомобіля "BMW", технічними характеристиками автомобіля "BMW", який досягає швидкості 100 км/год. за 7,3 сек., даними в схемі місця ДТП про розташування цього автомобіля на відстані більше ніж 50 м від місця зіткнення. 
На переконання захисника, ширина смуги для розгону - 5,9 м в сукупності з габаритами обох транспортних засобів свідчить про те, що вони могли рухатися в одній смузі, і наявні в справі докази дають всі підстави для висновку про те, що            ОСОБА_1 перевищила обмеження швидкості руху і мала намір здійснити обгін автомобіля "Mersedes-Benz" з правого боку, що суперечить вимогам ПДР.   
Стверджує захисник і про недотримання вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року, оскільки схема місця ДТП не містить: координат місця зіткнення (на схемі вказано два місця зіткнення зі слів обох учасників пригоди); швидкості, траєкторії руху транспортних засобів та моменту виявлення небезпеки; слідів та предметів, що стосуються пригоди (уламки кузова, частинки фарби, уламки скла, осипання ґрунту, сліди рідини), що відокремилися від транспортного засобу, відносно елементів проїжджої частини, транспортних засобів, площі розсіювання уламків скла, осипання ґрунту; розташування дорожнього знаку "Обмеження швидкості на відстані 5 км", смуги розгону та дорожнього знаку "Кінець додаткової смуги руху" з табличкою 7.2.1 "Зона дії" 20 м.
Тому вважає, що з`ясування обставин дорожньо-транспортної пригоди проведено неповно, в тому числі не перевірялись дії ОСОБА_1 на предмет можливості уникнути зіткнення з моменту виникнення перешкоди для руху. Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється в межах перевірки обставин, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, та зібраних особою, уповноваженою на складання протоколу, доказів, стверджує про порушення прав ОСОБА_2 , який був позбавлений можливості відстоювати свою невинуватість.
Крім того, захисник стверджує про порушення судом норм процесуального права, зокрема, положень ст.268 КУпАП, під час розгляду справи за відсутності                  ОСОБА_2 , який мав намір дати додаткові пояснення, не був ознайомлений з поданими 02.12.2019 року ОСОБА_1 запереченнями, незважаючи на заздалегідь подане клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю ОСОБА_2 бути присутнім з поважних причин. 
З огляду на викладене просить постанову судді скасувати і закрити провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. 
До апеляційного суду ОСОБА_2 , який повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився і відомості про поважні причини неявки не надав. А тому згідно з ч.6 ст.294 КУпАП його неявка не перешкоджає розгляду справи.
Вислухавши пояснення захисника Браніцького О.М., який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, пояснення потерпілої ОСОБА_1 і представника потерпілої ОСОБА_3, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи постанову судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.
Вивченням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції згідно з ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчиненого правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП. Висновок про порушення ОСОБА_2 вимог ПДР є обґрунтованим і підтверджується наявними в справі доказами.
Такими доказами є дані, зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, в якому детально викладено обставини і суть вчиненого правопорушення, поясненнях потерпілої ОСОБА_1 , схемі місця ДТП, а також поясненнях самого ОСОБА_2 .
Так, з пояснень потерпілої вбачається, що вона, керуючи автомобілем "BMW", рухалася по Кільцевій дорозі в другій чи третій смузі, але не в тій, де стояла вантажівка. Об`їхавши вантажівку, перестроїлася в смугу для розгону, маючи намір повернути праворуч, але передумала і продовжила рух далі прямо. На відстані за 5-10 м до повороту сталося зіткнення з автомобілем "Mersedes-Benz", який рухався в другій смузі від узбіччя і намагався здійснити поворот саме з неї. Швидкість руху керованого нею автомобіля становила приблизно 50 км/год., але точно вона не пам`ятає, оскільки об`їжджаючи вантажівку, вона не мала можливості розігнатися до 80 км/год. Автомобіль "Mersedes-Benz" побачила лише в момент ДТП, коли він вдарив її з лівої сторони.
Відповідно до пояснень ОСОБА_2 він, керуючи автомобілем "Mersedes-Benz", рухався зі швидкістю 40 км/год. в крайній правій смузі проїзної частини, поділеної на три смуги для руху та смугу розгону. В крайній правій смузі біля бордюру була припаркована вантажівка, яку він об`їхав зліва та проїхав ще приблизно 20 м, оскільки попереду була ливневка, почав зменшувати швидкість та зміщуватись вправо. Потерпіла рухалася позаду нього з великою швидкістю. В момент зіткнення він знаходився у смузі розгону, від його автомобіля до правого краю дороги була відстань близько 3 м. Коли об`їжджав вантажівку, автомобіль потерпілої не бачив, і вважає, що вона хотіла його обігнати з правої сторони. 
Схемою місця ДТП, яка містить дані про ділянку дороги, де сталася пригода, розташування дорожньої розмітки, місця зіткнення транспортних засобів зі слів             ОСОБА_2 і ОСОБА_1 , характер і локалізацію механічних пошкоджень (пошкодження правої частини автомобіля "Mersedes-Benz" - переднього бампера, передньої блок-фари, переднього крила, накладки, переднього колеса, передніх дверей; пошкодження лівої частини автомобіля "BMW" - переднього крила, дзеркала, передніх і задніх дверей, накладки, заднього бамперу, зірване заднє крило, розірваний задній підкрилок, а також сколи заднього правого диску і спрацювання подушок безпеки) підтверджується, що ДТП сталася в перехідно-швидкісній смузі перед заїздом до магазинів "NOVUS", "LeroyMerlin", в якій рухався автомобіль "BMW" і в яку зі смуги, яка знаходиться ліворуч, перестроювався автомобіль "Mersedes-Benz".
Оскільки вказані докази узгоджуються між собою, суд правильно поклав їх в обґрунтування своїх висновків про те, що ОСОБА_2 не був уважним та не стежив за дорожньою обстановкою, і не дав дорогу автомобілю "BMW" під керуванням ОСОБА_1 , який рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку мав намір перестроїтися. При цьому суддя врахував і пояснення порушника в частині перестроювання, зменшення швидкості перед перешкодою у вигляді ливневки, тощо. І  доводи апеляційної скарги, а також долучений захисником висновок експертного дослідження не спростовують таких висновків.
Посилання захисника на невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення фактичним обставинам справи з огляду на те, що дії учасника дорожнього руху в даній ситуації регламентуються вимогами п.10.8, а не п.10.3 ПДР, оскільки ДТП сталася на смузі розгону, є безпідставними. 
Згідно з п.10.8 ПДР, якщо в місці з`їзду з дороги є смуга гальмування, водій, який має намір повернути на іншу дорогу, повинен своєчасно перестроїтися на цю смугу і знижувати швидкість тільки на ній. Якщо в місці в`їзду на дорогу є смуга розгону, водій має рухатися по ній і вливатися в транспортний потік, даючи дорогу транспортним засобам, що рухаються по цій дорозі. 
У постанові суддя місцевого суду вірно зазначив, що вимоги п.10.8 ПДР регламентують дії водія, який рухається у смузі для розгону і вливається у транспортний потік при в`їзді на дорогу, чого в даній дорожній обстановці не було. До того ж, захисник оцінює дії ОСОБА_1 на предмет їх відповідності вимогам п.п.10.1, 10.8 ПДР, у той час як протокол про адміністративне правопорушення складено щодо ОСОБА_2 , який не заперечував, що здійснював перестроювання з крайньої правої смуги в смугу розгону для виконання повороту праворуч.
Таким чином протокол про адміністративне правопорушення складено з дотриманням вимог ст.256 КУпАП.
Всупереч доводам захисника не було судом встановлено і перевищення ОСОБА_1 обмеження швидкості руху. Що стосується не долучення до протоколу про адміністративне правопорушення запису портативного відеореєстратора під час оформлення матеріалів справи, то незрозуміло, яким чином це вплинуло на висновки суду з огляду на те, що цей доказ було долучено захисником і досліджено в судовому засіданні.  
На схемі місця ДТП зафіксовано два місця зіткнення зі слів обох водіїв, які знаходяться на відстані 2,5 м одне від одного. Враховуючи те, що зіткнення сталося в смузі розгону до повороту, і це підтвердили обидва учасника ДТП, суддя у постанові зазначив, що ця розбіжність не має значення для правильного вирішення справи. 
Дійсно, всупереч вимогам п.4 розділу VIII Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України             № 1395 від 07.11.2015 року, у схемі не зафіксовано сліди та предмети, що стосуються пригоди, а саме, уламки запчастин, які відокремилися від автомобіля "BMW", що зафіксовані відеозаписом, наявність смуги розгону та дорожнього знаку "Кінець додаткової смуги руху" з табличкою 7.2.1 "Зона дії" 20 м, на підтвердження чого захисником долучено світлини. Однак це не може бути підставою ні для визнання доказу недопустимим, ні для повернення справи для належного оформлення до Управління патрульної поліції у м. Києві. Стосовно дорожнього знаку "Обмеження швидкості на відстані 5 км" слід зауважити, що світлина, яку долучив захисник, не дозволяє зробити достовірні висновки про його місцерозташування та дію на ділянці дороги, де сталася ДТП. Що ж стосується швидкості руху транспортних засобів, траєкторії руху, моменту виявлення безпеки, то вимогами вказаної Інструкції не передбачено зазначення в схемі цієї інформації, і вказані обставини встановлюються шляхом дослідження інших доказів.  
При цьому твердження захисника, що оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення з порушенням вимог відомчого нормативного акту порушує право ОСОБА_2 на захист, позбавляє права відстоювати свою невинуватість та нівелює принципи судочинства, є надуманими, оскільки право на захист                 ОСОБА_2 було забезпечено в повному обсязі, і доводи захисника свідчать лише про незгоду з прийнятим суддею рішенням. 
У відповідності з висновком експерта за результатами проведення автотехнічного дослідження № 2896 від 13.11.2019 року версія водія автомобіля "BMW і3"            ОСОБА_1 в частині постійного руху в крайній правій смузі є технічно неспроможною. Відомості водія ОСОБА_2 щодо розташування транспортних засобів відносно меж проїзної частини в момент початку маневру в праву смугу та високу швидкість руху автомобіля "BMW" не можуть бути спростовані експертним шляхом, тому у експерта відсутні підстави вважати їх неспроможними з технічної точки зору. 
Враховуючи викладені у заяві обставини пригоди, а саме, що водій автомобіля "Mersedes-Benz SPR 518" ОСОБА_2 виконував маневр перестроювання у праву смугу руху, у дорожньо-транспортній ситуації, що склалася, на початковій стадії розвитку пригоди він повинен був діяти згідно з вимогами п.п.10.1, 10.3 ПДР. Вбачати в діях водія ОСОБА_2 невідповідності нормативним вимогам п.п.10.1, 10.3 ПДР немає підстав. Подальші дії водія ОСОБА_2 з моменту початку маневру автомобіля "BMW і3" з другої в першу смугу регламентувалися вимогами п.12.3 ПДР. В даній дорожній ситуації та при заданих вихідних даних водій ОСОБА_2 не мав технічної можливості уникнути пригоди шляхом екстреного гальмування, тобто шляхом виконання нормативних вимог п.12.3 ПДР. В даній дорожній обстановці та при заданих вихідних даних у діях водія ОСОБА_2 невідповідностей вимогам ПДР, які б з технічної точки зору були умовою створення аварійної обстановки або знаходились у причинному зв`язку з настанням цієї дорожньо-транспортної пригоди, не вбачається. 
Враховуючи викладені у заяві обставини пригоди та результати розрахунків, а саме, що водій автомобіля "BMW і3" ОСОБА_1 рухалася зі швидкістю щонайменше 82…88 км/год. та почала перестроюватися в першу (відносно правого краю проїзної частини) смугу руху в момент, коли на ній вже знаходився автомобіль  "Mersedes-Benz SPR 518", у дорожньо-транспортній ситуації, що склалася, нормативні (належні) дії ОСОБА_1 регламентувалися вимогами п.п.12.9 "б", 10.1 ПДР. В даній дорожній обстановці та при заданих вихідних даних водій ОСОБА_1 , виконуючи належним чином вимоги п.10.1 ПДР, мала технічну можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди. В даній дорожній обстановці дії водія         ОСОБА_1 не відповідали вимогам п.10.1 ПДР та з технічної точки зору знаходились у причинному зв`язку з виникненням аварійної обстановки та настанням ДТП. Оцінка дій водія ОСОБА_1 на предмет відповідності п.12.9 "б" ПДР в даному випадку не потребує спеціальних знань у галузі автотехніки.
Не приймаючи до уваги вказаний висновок, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції, суддя у постанові зазначив, що експерту були надані недостовірні вихідні дані, і версія ОСОБА_1 щодо механізму ДТП не досліджувалася. 
Зокрема, висновок про технічну неспроможність пояснень ОСОБА_1 , що і слугувало підставою для того, щоб не досліджувати її версію механізму ДТП, експерт мотивував тим, що пояснення ОСОБА_1 в частині постійного руху в крайній правій смузі не знайшла свого підтвердження. Між тим, зважаючи на обсяг пояснень потерпілої, наданих при оформленні матеріалів справи працівниками поліції, які є малоінформативними, та їх зміст, потерпіла не стверджувала про постійний рух в крайній правій смузі, і це є довільним трактуванням експертом її пояснень, яке не відповідає дійсності. 
Визначаючи мінімальну швидкість руху автомобіля "BMW і3", експерт взяв за основу відстань його післяконтактного пересування 47,5 м. Однак це не відстань від місця зіткнення до місця кінцевого розташування цього автомобіля, не слід гальмування і, виходячи з пояснень потерпілої, яка не зазначала про застосування нею гальмування після контакту, вказана величина могла бути будь-якою. А тому висновки про швидкість руху автомобіля "BMW і3" щонайменше 82…88 км/год. не ґрунтуються на об`єктивних даних.
Пояснення ОСОБА_1 про те, що автомобіль "Mersedes-Benz" вона побачила, коли він вдарив її з лівої сторони, навпаки, підтверджуються матеріалами справи і узгоджуються з даними в схемі місця ДТП стосовно пошкодження правої частини вказаного автомобіля. І немає жодних підстав ставити під сумнів пояснення потерпілої про маневр автомобіля "Mersedes-Benz" з крайньої правої смуги в смугу розгону та відсутність у неї можливості швидко розігнатись, лише з огляду на те, що гальмівний шлях, зафіксований відеозаписом, не належав вказаному автомобілю, а також динамічні характеристики автомобіля "BMW і3" та відстань, на якій вона зупинилася після зіткнення. 
Оскільки до зіткнення ОСОБА_2 автомобіль "BMW" не бачив, твердження в апеляційній скарзі, що потерпіла всупереч вимогам ПДР мала намір здійснити обгін автомобіля "Mersedes-Benz" з правої сторони, а також дані в дослідницькій частині висновку про маневр автомобіля "BMW", які враховувалися експертом, є припущеннями. 
Згідно з ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Зважаючи на те, що ОСОБА_2 надав пояснення в попередньому судовому засіданні і був присутній під час надання пояснень потерпілою, суддя відмовив у задоволенні клопотання захисника про відкладення судового засідання, призначеного на 02.12.2019 року, продовжив розгляд справи під час відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, і цього ж дня прийняв оскаржену постанову. Вказані обставини формально можуть свідчити про порушення прав ОСОБА_2 , який не з`явився в судове засідання з поважних причин, будучи викликаний слідчим на допит в якості підозрюваного у кримінальному провадженні. 
Однак, розглядаючи справу під час відсутності порушника, суддя керувався тривалістю перебування справи в його провадженні, адже згідно з ч.1 ст.277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.
Під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 міг надати додаткові пояснення, ознайомитися з поданими потерпілою 02.12.2019 року запереченнями, що внаслідок порушення його прав, як стверджує захисник, був позбавлений можливості зробити в суді першої інстанції. Однак, враховуючи його неявку до суду апеляційної інстанції і не вжиття заходів для ознайомлення з матеріалами справи, немає підстав вважати, що внаслідок розгляду справи під час його відсутності лише з огляду на формальне подання клопотання було порушено права, передбачені ст.268 КУпАП, а також право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободу у контексті можливості особи бути вислуханою. 
Доводи захисника про те, що суд безпідставно визнав неналежним доказом запис портативного відеореєстратора, є слушними, оскільки цим записом зафіксовано оформлення поліцейськими матеріалів справи про адміністративне правопорушення, в тому числі пояснення водіїв - учасників пригоди, які мають значення для встановлення обставин у цій справі. Разом з тим, аналогічного змісту пояснення ОСОБА_2 і ОСОБА_1 дали безпосередньо в судовому засіданні, і вони були предметом оцінки суду першої інстанції. А тому визнання відеозапису неналежним доказом не вплинуло на правильність прийнятого по суті рішення.       
Отже, обставини справи суддею місцевого суду з`ясовані всебічно, повно і об`єктивно, що спростовує доводи апеляційної скарги про протилежне, і винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, доведена повністю.
Стягнення на ОСОБА_2 накладене в межах строків, встановлених ст.38 КУпАП, і відповідає вимогам ст.33 КУпАП.
Таким чином постанова судді місцевого суду є законною та обґрунтованою, і підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу захисника Браніцького Олександра Миколайовича залишити без задоволення, а постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від                         2 грудня 2019 року, якою на  ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 /двадцяти/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 /триста сорок/ гривень, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

 
Суддя Київського 

апеляційного суду                                                                                       Т.М. Тютюн