ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1610/20 Справа № 183/2989/17 	  	Суддя у 1-й інстанції - Сорока О. В. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
0
03 червня 2020 року                        
Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі: 
головуючого         -        Лаченкової О.В.
суддів          -        Варенко О.П., Городничої В.С.,
при секретарі         -        Порубай М.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі
апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , 
на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2019 року
по справі за позовом  ОСОБА_2 до  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_3 про визнання недійсною угоди про припинення зобов`язання за кредитною розпискою, -

ВСТАНОВИЛА:
В червні 2017 року до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшов позов  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання недійсною угоди про припинення зобов`язання за кредитною розпискою.
Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2019 року витребувано у відповідача ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) оригінал угоди про припинення зобов`язання за кредитною розпискою від 14 квітня 2007 року, яка була укладена 06 серпня 2011 року.
       В апеляційній сказі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2019 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Відзивів на апеляційну ОСОБА_1 на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2019 року від інших учасників справи до суду не надходило.
Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 26.06.2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання недійсною угоди про припинення зобов`язання за кредитною розпискою.
Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2017 року по справі відкрито провадження.
       Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 серпня 2018 року по справі призначено судову почеркознавчу експертизу. Провадження по справі зупинено.
       Постановою Дніпровського апеляційного суду від 27 березня 2019 року ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 серпня 2018 року – залишено без змін.
       19 вересня 2019 року до канцелярії Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла вищевказана цивільна справа з Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз, без проведення експертизи, оскільки експертній установі не надано оригінал досліджуваного документу.
       Згідно із положеннями ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, в тому числі, висновками експертів.
       Відповідно до ч.ч. 6, 7 ст. 84 ЦПК України, будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.
Отже, витребовуючи докази, суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що з урахуванням заявлених вимог і наявних у матеріалах справи доказах, а також враховуючи, що обставини справи з`ясовуються судом на засадах змагальності, тому для з`ясування обставин справи, повного та всебічного розгляду справи, призначення в подальшому судової почеркознавчої експертизи, необхідно витребувати у відповідача ОСОБА_1 оригінал угоди про про припинення зобов`язання за кредитною розпискою від 14 квітня 2007 року, яка була укладено 06 серпня 2011 року
Твердження апелянта, що ОСОБА_2 не виконав клопотання судового експерта та не сплатив виставлений експертом рахунок вартості проведення експертизи, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки не є такими, що мають бути підставою для скасування судового рішення.
Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції не повідомив сторони про надходження клопотання судового експерта та не призначив відповідне судове засідання для вирішення цього питання, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки суперечать матеріалам справи.
Посилання апелянта, що оригінал угоди про припинення зобов`язання за кредитною розпискою від 14.04.2007 року вже був предметом дослідження в експертних установах, в судах усіх інстанцій, в результаті цього дослідження була встановлена дійсність цього документу, при цьому ОСОБА_2 не заперечував факт наявності саме цього підпису на цій угоді, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки відповідно до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду першої інстанції, який у рішенні оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 
Приведені в апеляційній скарзі інші доводи про те, що суд першої інстанції не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
Відповідно ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.
Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  - залишити без задоволення.
Ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2019 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко 

В.С.Городнича