ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2020 року	 	Справа № 500/1270/19 пров. № А/857/2476/20	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
судді-доповідача – Качмара В.Я.,
суддів – Мікули О.І., Старунського Д.М.,
при секретарі судового засідання – Пильо І.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2020 року (суддя Баранюк А.З., м.Тернопіль) у справі за його позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій і бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У червні2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі – ГУПФ) в якому просив:
визнати протиправними дії та бездіяльність Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області (далі – ОУПФ) щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 , як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до частини третьої статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі – Закон №796-XII), пункту 9-1 постанови Кабінету Міністрів України (далі – КМУ) від 23.11.2011 №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі – Постанова №1210);
зобов`язати ОУПФ провести позивачу перерахунок та виплату пенсії з 25.04.2019, обчисливши її з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01.01.2019, відповідно до частини третьої статті 59 Закону №796-XII, пункту 9-1 Постанови №1210, частини 2 змін затверджених постановою КМУ від 26.06.2019№543 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України»;
у разі зміни розміру мінімальної заробітної плати проводити перерахунок пенсії виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до частини третьої статті 59 Закону №796-XII, пункту 9-1 Постанови №1210.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2019 року позов задоволено частково (далі – Рішення суду). Визнано протиправним рішення  ОУПФ щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 , як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, з урахуванням показника середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за рік, що передує відповідному року, відповідно до частини третьої статті 59 Закону №796-XII, з урахуванням проведених виплат.Зобов`язано правонаступника ОУПФ – ГУПФ провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 25.04.2019, обчисливши її з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, з урахуванням показника середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за рік, що передує відповідному року, відповідно до частини третьої статті 59 Закону №796-XII, з урахуванням проведених виплат. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2019 року Рішення суду змінено (далі – Постанова суду). Третій абзац резолютивної частини рішення суду викладено в такій редакції: «Зобов`язати ГУПФ провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 25.04.2019, обчисливши її з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, з урахуванням показника середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за рік, що передує відповідному року, відповідно до частини третьої статті 59 Закону №796-XII, пункту 9-1 Постанови №1210, пунктів 2-3 постанови КМУ від 15.11.2017 №851 «Про внесення змін до Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням проведених виплат». У решті Рішення суду залишено без змін.
13.02.2020 позивач звернувся до суду першої інстанції із заявою про роз`яснення судового рішення (далі – Заява) в якій просив роз`яснити, що термін резолютивної частини «провести» у словосполученні «провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 25.04.2019» відноситься і до дії перерахунок пенсії і до дії виплати пенсії. Також роз`яснити, що «провести виплату», окрім самої виплати означає реалізацію її у спосіб призначення пенсії відповідно до частини третьої статті 59 Закону №796-XII. Роз`яснити, що слово «осіб» у назві вказаного Закону №796-XII є описка.
Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2020 року відмовлено у задоволенні Заяви.
Не погодившись із постановленою ухвалою, її оскаржив позивач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати вказану ухвалу та задовольнити Заяву.
В доводах апеляційної скарги наводячи окремі обставини справи вказує, що на виконання Постанови суду відповідач з 25.04.2019 обчислив пенсію за формулою визначеною пунктом 9-1 Порядку №1210, застосувавши визначені судом апеляційної інстанції відповідні коефіцієнти у формулі. Але, всупереч законодавству та висновкам судів, відповідач виплачує пенсію за умови її призначення відповідно до статті 54 Закону №796-XII, а не належним чином відповідно до частини третьої статті 59 Закону №796-XII, що підтверджується протоколом про перерахунок пенсії від 21.01.2020. Таким чином, дія провести позивачу перерахунок та виплату пенсії з 25.04.2019 в розумінні, що критерій «провести» відноситься і до перерахунку і до виплати – буде відповідати законодавству, а в розумінні, що критерій «провести» відноситься тільки до перерахунку призвело до двоякого трактування рішення суду та ускладнення виконавчого провадження. Відповідач не виконує Рішення суду, яке залишено без змін апеляційним судом в частині дії провести перерахунок та виплату пенсії з 25.04.2019, яка передбачає призначення пенсії відповідно до частини третьої статті 59 Закону №796-XII. З цього приводу, вважає, що висновок викладений в оскаржуваній ухвалі, в частині що Рішення суду не набрало законної сили, оскільки було змінено апеляційним судом є помилковим.
Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подав, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
Крім того, позивачем подано додаткові пояснення до апеляційної скарги, в яких останній зазначає про помилковість відмови у задоволенні Заяви та заяву про розгляд справи без його участі.
У відповідності до частини другої статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС), апеляційний суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності сторони, яка не з`явилася.
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відмовляючи задоволенні Заяви суд першої інстанції виходив з того, що Рішення суду не набрало законної сили, оскільки було змінено судом апеляційної інстанції. З врахуванням викладеного суд першої інстанції не може надавати його роз`яснення. При цьому, вказано, що ОСОБА_1 з відповідною заявою про роз`яснення судового рішення може звернутися до суду апеляційної інстанції.
Такі висновки суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні заяви про роз`яснення судового рішення є дещо помилковими, а тому судове рішення не може бути залишено без змін, з таких міркувань.
Відповідно до вимог частини третьої статті 254 КАС суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження.
Згідно з частиною першою статті 254 КАС за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали.
За змістом частини другої статті 254 КАС суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження.
Це означає, що роз`яснення судового рішення є за своєю правовою суттю одним із способів усунення його недоліків, але без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом.
Виходячи із системного тлумачення положень вказаних норм роз`яснення судового рішення – це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта і викладенні рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі.
Отже, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.
При цьому роз`яснено може бути виключно рішення, яке підлягає виконанню.
Роз`яснення судового рішення зумовлено його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання. Інакше кажучи це стосується випадків, коли недотримані вимоги ясності, визначеності такого судового рішення адміністративного суду. Невизначеність судового рішення означає, що таке рішення містить положення, з приводу яких виникають суперечки щодо його розуміння та під час виконання.
Сама суть роз`яснення полягає в тому, що суд не повинен давати відповідь на нові вимоги або на невирішені вимоги, він лише має пояснити положення постановленого ним рішенням, які нечітко ним сформульовані, або є незрозумілими для зацікавлених осіб, що позбавляє його можливості реалізації або оскарження.
Необхідно зазначити, що роз`яснення резолютивної частини рішення не може замінювати його змісту, а заміна форми викладення, внесення змін до змісту, більш повно і ясно наведення окремих частин рішення заборонене законом.
Дане правило має виключення, за умови, якщо резолютивна частина рішення викладена таким змістом, який є незрозумілим.
Висновки суду щодо способу, строків, порядку виконання рішення є факультативними елементами резолютивної частини рішення. Тому вони можуть виступати предметом роз`яснення лише у тому разі, коли суд закріпив їх у рішенні. Якщо ж відповідні висновки суду у постанові відсутні, то ухвала суду про їх роз`яснення фактично є додатковим рішенням і прямим порушенням статті 254 КАС.
Як видно із матеріалів справи, судом апеляційної інстанції у Постанові суду вказано, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та дав їм належну правову оцінку. Однак, з метою повного захисту порушеного права позивача ОСОБА_1 , усунення будь-яких перешкод для правильного розуміння та швидкого виконання ухваленого судом першої інстанції рішення відповідачем, його слід змінити та резолютивну частину викласти більш детально, а саме: судом апеляційної інстанції до уже викладеного у абзаці третьому Рішення суду слів та речення «Зобов`язати правонаступника ОУПФ – ГУПФ провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 25.04.2019, обчисливши її з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, з урахуванням показника середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за рік, що передує відповідному року, відповідно до частини третьої статті 59 Закону №796-XII, з урахуванням проведених виплат», доповнено словами «пункту 9-1 Постанови №1210, пунктів 2-3 постанови КМУ від 15.11.2017 №851 «Про внесення змін до Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Відтак, суд апеляційної інстанції в цій частині погоджується із доводами апелянта про те, що у даному випадку суд першої інстанції не мав би відмовляти у розгляді його заяви про роз`яснення судового рішення з підстав того, що оскільки Рішення суду було змінено постановою апеляційного суду, то роз`яснення судового рішення має вирішувати суд апеляційної інстанції, так як видно з матеріалів справи та змісту Постанови суду, апеляційний суд погодився із правильним вирішенням вказаного публічно-правового спору судом першої інстанції, що викладений у Рішенні суду, однак з метою повного захисту порушеного права позивача доповнив відповідний абзац резолютивної частини відповідними правовими нормами нормативно-правових актів на підставі, яких окрім Закону №796-XII має бути проведений перерахунок та виплата пенсії ОСОБА_1 з 25.04.2019.
Тому фактично Рішення суду по суті спору та правильності застосування норм матеріального права змінено не було.
Разом з тим, виходячи із викладених у заяві про роз`яснення судового рішення вимог щодо роз`яснення, що термін резолютивної частини «провести» у словосполученні «провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 25.04.2019» відноситься і до дії перерахунок пенсії і до дії виплати пенсії та роз`яснення, що «провести виплату», окрім самої виплати означає реалізацію її у спосіб призначення пенсії відповідно до частини третьої статті 59 Закону №796-XII, апеляційний суд вважає, що такі задоволенню не підлягають оскільки, з аналізу норм статті 254 КАС випливає, що суд який постановив рішення не може замінювати форму викладення судового рішення, більш повно і ясно наводити окремі частини рішення, чи тим паче тлумачити ті чи інші слова і словосполучення у судовому рішенні.
Крім того, слід зазначити, що фактично заявник просить не роз`яснити Рішення суду, а визначити порядок та механізм його виконання, що виходить за межі повноважень суду щодо роз`яснення судового рішення, передбаченого частиною першою статті 254 КАС, оскільки роз`яснюючи судове рішення суд не може змінювати його суть.
Апеляційний суд також вважає за необхідне звернути увагу на те, що як мотивувальна так і резолютивна частина Рішення суду є чіткими та повністю зрозумілими, що унеможливлює неоднакове тлумачення висновків суду та не може стати причиною ускладнення чи неможливості виконання судового рішення.
З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про роз`яснення судового рішення, з наведених у цій постанові підстав.
Відповідно до частини четвертої статті 317 КАС зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Підсумовуючи, враховуючи вимоги вищенаведених правових норм та встановлені обставини справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанцій, дійшов до вірного висновку щодо необхідності відмови у задоволенні заяви про роз`яснення судового рішення, однак при цьому невірно виклав причини такої відмови, що відповідно є підставою для зміни оскаржуваної ухвали в мотивувальній частині, з урахуванням висновків викладених судом апеляційної інстанції у цій постанові.
Керуючись статтями 308, 310, 312, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2020 року змінити в мотивувальній частині, виклавши її в редакції даної постанови.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	О. І. Мікула 	
 	 	Д. М. Старунський  	

Повне судове рішення складено 9 квітня 2020 року.