Постанова                                           
Іменем України
 
20 травня 2020 року
м. Київ
справа № 522/18653/16-ц
провадження № 61-38070св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Хопти С. Ф., 
Шиповича В. В. (суддя-доповідач),
учасники справи:
позивач - публічне акціонерне товариство «Сбербанк»,
відповідач - ОСОБА_1 ,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси, у складі судді Загороднюка В. І., від 24 січня 2017 року та постанову Апеляційного суду Одеської області, у складі колегії суддів: 
Кравця Ю. І., Журавльова О. Г., Комлевої О. С., від 10 травня 2018 року,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог 
У жовтні 2016 року публічне акціонерне товариство (далі - ПАТ «Сбербанк», банк) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. 
Позовні вимоги мотивовані тим, що 24 жовтня 2013 року між публічним акціонерним товариством «Дочірній Банк Сбербанку Росії», найменування якого змінено на ПАТ «Сбербанк», та ОСОБА_1 було укладено договір № 26251001519919/980 про відкриття та обслуговування карткового рахунку з лімітом кредитної лінії та випуском платіжної карти в рамках договору щодо банківського обслуговування (далі - кредитний договір), за умовами якого банк відкрив картковий рахунок в національній валюті України, видав відповідачу картку з ПІН-кодом та встановив на кредитну картку кредитний ліміт в сумі 250 000 грн.
08 травня 2015 року на сайті банку було опубліковано оголошення для клієнтів про зміну розміру процентної ставки. Від ОСОБА_1 не надходило письмове повідомлення про непогодження із запропонованим банком новим розміром процентної ставки, у зв`язку з чим та на підставі пункту 12 кредитного договору вважається, що позичальник погодився з запропонованими банком змінами і новий розмір процентної ставки є для позичальника прийнятним. Із 12 червня 2015 року процентна ставка за кредитним договором становить 45% річних.
Оскільки відповідач несвоєчасно здійснював погашення кредиту утворилася заборгованість, банк неодноразово звертався до ОСОБА_1 для сплати заборгованості за основним боргом та нарахованими процентами відповідно до умов договору, однак відповідач заборгованість не погасив.
Станом на 21 липня 2016 року загальна заборгованість відповідача за кредитним договором становить 253 820,56 грн, з яких заборгованість за кредитом - 169 974,38 грн, проценти за користування кредитом - 
68 005,64 грн, несанкціонований овердрафт - 50 грн, проценти за несанкціонований овердрафт - 0, 10 грн, проценти за простроченим несанкціонованим овердрафтом - 6,53 грн, пеня за прострочення повернення заборгованості за кредитом - 13 156,16 грн, пеня за прострочення сплати процентів за користування кредитом - 2 627,83 грн, та яку банк просив стягнути з відповідача на свою користь.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 24 січня 
2017 року позовні вимоги ПАТ «Сбербанк» задоволено.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Сбербанк» заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 253 820,56 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.
Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із доведеності належними і допустимими доказами того, що відповідач не виконав своїх зобов`язань за кредитним договором перед банком, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у загальному розмірі 253 820,56 грн.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2017 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення цього ж суду від 24 січня 
2017 року залишено без задоволення.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Апеляційного суду Одеської області від 10 травня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 січня 2017 року скасовано і ухвалено нове рішення.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Сбербанк» заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 253 820,56 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.
Приймаючи постанову від 10 травня 2018 року, апеляційний суд виходив з того, що ОСОБА_1 при розгляді справи в суді першої інстанції не був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, що є обов`язковою підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.
Ухвалюючи рішення про задоволення позову, апеляційний суд виходив з доведеності факту неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору та правильного визначення банком розміру заборгованості.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги щодо безпідставного підвищення розміру фіксованої процентної ставки позивачем в односторонньому порядку, апеляційний суд зазначив, що кредитним договором передбачено зміну процентної ставки за кредитом шляхом, зокрема, опублікування на сайті банку оголошення для клієнтів про її зміну. 08 травня 2015 року на сайті банку було опубліковано оголошення для клієнтів про зміну розміру процентної ставки. Від відповідача не надходило письмове повідомлення про незгоду із запропонованим банком новим розміром процентної ставки, що з урахуванням пункту 12 кредитного договору вказує на те, що позичальник погодився із запропонованими банком змінами, тому з 12 червня 2015 року процентна ставка за кредитним договором становить 45% річних.
Також апеляційний суд вважав безпідставними посилання відповідача на ненадання бухгалтерських документів на підтвердження існування заборгованості за кредитом, зазначивши, що ПАТ «Сбербанк» при зверненні до суду надало виписку по рахунку відповідача, яка є належним і допустимим доказом на підтвердження заборгованості за кредитним договором.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У касаційній скарзі, поданій у червні 2018 року до Верховного Суду, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси 
від 24 січня 2017 року та постанову Апеляційного суду Одеської області 
від 10 травня 2018 року і направити справу на новий розгляд.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 29 жовтня 2018 року відкрито касаційне провадження в указаній справі та витребувано її матеріали з Приморського районного суду м. Одеси.
У грудні 2018 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.
13 квітня 2020 року на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду справу № 522/18653/16-ц передано судді-доповідачу.
Ухвалою Верховного Суду від 06 травня 2020 року справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга мотивована зокрема порушенням судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки справу розглянуто за відсутності відповідача, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання.
Крім того заявник вказує на неврахування судами попередніх інстанцій того, що банком в порушення статті 1056-1 ЦК України, безпідставно збільшено фіксовану процентну ставку в односторонньому порядку. Вважає, що позичальник є належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, коли банк не лише направив на адресу такого боржника лист про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку. У даній справі суди попередніх інстанцій не звернули уваги на порушення банком порядку збільшення процентної ставки, внаслідок чого не перевірили належним чином розмір заборгованості за процентами.
Також, на думку заявника, апеляційний суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про призначення судової економічної експертизи чим порушив його право на спростування доводів позивача.
Доводи осіб, які подали відзив на касаційну скаргу
У відзиві на касаційну скаргу представник ПАТ «Сбербанк» - адвокат Разумов М. А., посилаючись на те, що доводи касаційної скарги не спростовують законних та обґрунтованих висновків судів попередніх інстанцій, просив касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Апеляційного суду Одеської області від 11 травня 2018 року без змін.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Судами встановлено, що 24 жовтня 2013 року між ПАТ «Дочірній Банк Сбербанку Росії», найменування якого змінено на ПАТ «Сбербанк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, за умовами якого банк відкрив картковий рахунок №  НОМЕР_1 в національній валюті України, видав відповідачу картку з ПІН-кодом, встановив на кредитну картку ліміт в сумі 250 000 грн і таким чином виконав свої зобов`язання щодо видачі кредиту ОСОБА_1 в повному обсязі.
Пунктом 2 кредитного договору передбачено, що не пізніше 3 робочих днів з дати видачі позичальнику картки, банк встановлює позичальнику по рахунку на умовах цього договорі відновлювальну кредитну лінію строком на 2 роки 
(строк дії ліміту кредитної ліній максимальний розмір ліміту кредитної лінії може становити 250 000 грн). Банк надає позичальнику кредит, позичальник зобов`язується повернути банку кредит, не пізніше кінцевого строку дії ліміту кредитної лінії в тому числі несанкціонований овердрафт, а також сплачувати Банку мінімальний платіж, проценти за користування Кредитом, комісії, штрафні санкції інші передбачені платежі.
Із пункту 3 кредитного договору апеляційний суд встановив, що банк має безумовне право без попереднього повідомлення позичальника в односторонньому порядку відмовитись від подальшого виконання взятих на себе зобов`язань за цим договором, у тому числі (але не виключно) у разі невиконання/несвоєчасного виконання позичальником зобов`язань, вказаних у цьому договорі перед банком
Пунктом 4 кредитного договору передбачено, що протягом строку дії ліміту кредитної лінії позичальник зобов`язаний сплачувати банку щомісячно, починаючи з розрахункової дати до 15 числа наступного календарного місяця включно: Мінімальний платіж який складається із суми - 5% від розміру загальної суми боргу (сума отриманого і непогашеного позичальником кредиту за цим договором, суми простроченої заборгованості за будь-якими платежами позичальником перед банком за договором (у разі її наявності), суми нарахованих і не сплачених станом на розрахункову дату процентів за користування кредитом, пеню на суму несанкціонованого овердрафту (при їх наявності).
Відповідно до пункту 8.2 кредитного договору, позичальник зобов`язався сплачувати банку за користування кредитом проценти за процентною ставкою у розмірі 36% річних, яка нараховується на загальну суму заборгованості за кредитом починаючи з наступного календарного дня за днем закінчення пільгового періоду та до моменту погашення такої заборгованості.
Пункт 8.3 кредитного договору передбачає, що позичальник зобов`язується сплачувати банку за користування кредитом підвищену процентну ставку у розмірі 54% річних, яка нараховується на суму заборгованості за несанкціонованим овердрафтом, починаючи з дня його виникнення до дня погашення такої заборгованості.
Згідно пункту 9 кредитного договору за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань позичальника за цим договором, він зобов`язаний сплачувати у відповідності до вимог чинного законодавства України банку пеню у розмірі 0, 05 % від простроченої суми за кожний день прострочення сплати мінімального платежу, передбаченого цим договором.
08 травня 2015 року на сайті банку було опубліковано оголошення для клієнтів про зміну розміру процентної ставки до 45 % річних, а від ОСОБА_1 не надходило письмове повідомлення про непогодження із запропонованим банком новим розміром процентної ставки.
Згідно розрахунків, наданих банком, станом на 21 липня 2016 року у позичальника утворилась заборгованість у загальному розмірі 253 820,56 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 169 974,38 грн, проценти за користування кредитом - 68 005,64 грн, несанкціонований овердрафт - 
50 грн, проценти за несанкціонований овердрафт - 0,10 грн, проценти за простроченим несанкціонованим овердрафтом - 6,53 грн, пеня за прострочення повернення заборгованості за кредитом - 13 156,16 грн, пеня за прострочення сплати процентів за користування кредитом - 2 627,83 грн.
Позиція Верховного Суду
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України (тут і надалі по тексту в редакції Кодексу на час подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. 
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до положень статей 610, 611, 625 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності у разі неможливості виконання ним грошових зобов`язань.
За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином 
(стаття 599 ЦК України).
Доводи касаційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права не впливають на правильність висновків апеляційного суду, який скасував заочне рішення суду першої інстанції, внаслідок неналежного повідомлення ОСОБА_1 про дату, час і місце розгляду справи та ухвалив нове судове рішення із дотриманням норм процесуального права, тим самим усунувши вказане порушення допущене судом першої інстанції.
Щодо доводів ОСОБА_1 про безпідставне збільшення ПАТ «Сбербанк» в односторонньому порядку розміру процентної ставки
Статтями 6, 627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
За змістом статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частин першої, другої статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
При вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суд повинен розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641-642 ЦК України або в порядку, визначеному частиною шостою статті 1056-1 ЦК України.
Пунктом 12 кредитного договору сторони погодили, що банк має право запропонувати новий розмір процентних ставок, вказаних в пункті 8 цього договору, в порядку, встановленому умовами. Нова процентна ставка вступає в дію з дати, вказаної банком, у відповідному повідомленні, але не раніше ніж через 30 календарних днів від дня повідомлення позичальника про такі зміни шляхом, зазначеним нижче в цьому пункті договору та не потребує укладення між сторонами будь-якої додаткової угоди/договору про внесення змін до цього договору за умови, що позичальник погодився із запропонованими змінами. Сторони вирішили, що в разі не надходження до банку від позичальника письмового повідомлення про непогодження із запропонованим банком новим розміром процентної ставки протягом 30 днів від дня повідомлення банком позичальника про новий розмір процентної ставки та/або продовження здійснення операцій з використання карти за рахунок кредиту, вважається, що позичальник погодився із запропонованими банком змінами і новий розмір процентної ставки є для нього цілком прийнятним. Про зміну розміру процентної ставки банк повідомляє позичальника шляхом надсилання відповідного sms-повідомлення на номер мобільного телефону, вказаний в анкеті-заяві позичальника та/або шляхом розміщення відповідної інформації на сайті банку. При цьому, днем повідомлення позичальника вважається відповідно день надсилання банком sms-повідомлення на номер мобільного телефону та/або день розміщення відповідної інформації на сайті банку, в залежності від обраного банком способу повідомлення.
Отже, сторонами при укладенні кредитного договору було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, в тому числі умов зміни процентної ставки за користування кредитом.
Таким чином, суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку, що сторони кредитного договору під час його укладення погодили порядок зміни процентної ставки, а тому, опублікувавши на сайті банку оголошення для клієнтів про зміну розміру процентної ставки 08 травня 2015 року та не отримавши від відповідача письмового повідомлення про незгоду із запропонованим банком новим розміром процентної ставки, ПАТ «Сбербанк» правомірно встановив з 12 червня 2015 року процентну ставку в розмірі 45% річних, діючи відповідно до умов укладеного кредитного договору.
Посилання заявника на безпідставне відхилення апеляційним судом клопотання про призначення судової економічної експертизи колегія суддів відхиляє з огляду на те, що матеріали справи не містять доказів звернення відповідача або його представника із відповідним клопотання, а згідно протоколу та аудіозапису судового засідання апеляційного суду 
від 10 травня 2018 року клопотання про призначення у справі експертизи представником ОСОБА_1 - адвокатом Єлісєєвим Д. О., який був присутнім в судовому засіданні, не заявлялось.
Щодо визначення розміру заборгованості за кредитним договором
ПАТ «Сбербанк» заявлено до стягнення з відповідача заборгованість за кредитним договором, що утворилась станом на 21 липня 2016 року в загальному розмірі 253 820,56 грн та складається із:
-          заборгованості за кредитом - 169 974,38 грн;
-          процентів за користування кредитом за період з 29 серпня 2015 року по 20 липня 2016 року - 68 005,64 грн;
-          несанкціонованого овердрафту - 50 грн;
-          процентів за користування несанкціонованим овердрафтом за період 
з 01 квітня 2016 року по 01 липня 2016 року - 0, 10 грн; 
-          процентів за простроченим несанкціонованим овердрафтом за період з 29 лютого 2016 року по 20 липня 2016 року- 6, 53 грн;
-          пені за прострочення повернення заборгованості за кредитом за період з 17 лютого 2016 року по 20 липня 2016 року- 13 156,16 грн;
-          пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом за період з 07 квітня 2016 року по 20 липня 2016 року - 2 627,83 грн.
Колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду про наявність правових підстав для стягнення з відповідача суми неповернутого кредиту в розмірі 169 974,38 грн та несанкціонованого овердрафту в розмірі 50 грн.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції залишив поза увагою ту обставину, що після спливу визначеного договором строку позики (кредиту) право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти, неустойку та штрафні санкції припиняється (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18).
Враховуючи викладене, право ПАТ «Сбербанк» нараховувати передбачені договором проценти, неустойку та штрафні санкції припинилось зі спливом визначеного договором строку кредитування - 24 жовтня 2015 року (пункт 2 кредитного договору).
Права та інтереси позикодавця в подібних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
За таких обставин, з урахуванням положень пункту 2 кредитного договору вимоги ПАТ «Сбербанк» про стягнення з відповідача процентів за користування кредитом за період із 25 жовтня 2015 року по 20 липня 
2016 року, процентів за користування несанкціонованим овердрафтом та пені за прострочення виконання зобов`язань є безпідставними та не можуть бути задоволені.
Стягненню із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Сбербанк» підлягає заборгованість за процентами нарахована у період із 29 серпня 2015 року по 24 жовтня 2015 року в розмірі 10 712, 15 грн.
Таким чином, загальний розмір заборгованості, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Сбербанк» становить180 736, 53 грн та складається із: заборгованості за кредитом в розмірі 169 974,38 грн; заборгованості за процентами за користування кредитом у період із 29 серпня 2015 року по 24 жовтня 2015 року в розмірі 10 712, 15 грн та несанкціонованого овердрафту в сумі 50 грн.
Інші доводи касаційної скарги є аналогічними доводам апеляційної скарги, не впливають на правильність висновків апеляційного суду, переважно зводяться до необхідності переоцінки доказів у справі, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.
За змістом статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Оскільки у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судами повно, але в частині визначення розміру заборгованості за кредитним договором, яка підлягає стягненню, допущено неправильне застосування норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку про зміну постанови апеляційного суду в частині визначення розміру заборгованості, яка підлягає стягненню та розподілу судових витрат.
Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 січня 2017 року обґрунтовано скасовано судом апеляційної інстанції, а тому підстави для його повторного скасування відсутні.
Щодо розподілу судових витрат
Статтею 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
ПАТ «Сбербанк» при зверненні до суду з позовом було сплачено 3 807, 31 грн судового збору.
ОСОБА_1 за подачу заяви про перегляд заочного рішення суду було сплачено судовий збір у розмірі 320 грн, за подачу апеляційної скарги - 4 188, 81 грн, а за подачу касаційної скарги - 7 614, 62 грн.
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
За таких обставин розмір судового збору, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь позивача становить 2 710, 80 грн, а розмір судового збору, який підлягає стягненню з ПАТ «Сбербанк» на користь ОСОБА_1 3 491, 55 грн, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись статтями 141, 400, 409, 410, 412, 415, 416, 418, 419, ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1  задовольнити частково.
Постанову Апеляційного суду Одеської області від 10 травня 2018 року змінити в частині визначення загального розміру заборгованості, яка підлягає стягненню із ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Сбербанк», зменшивши загальний розмір стягнутої заборгованості із 253 820 56 грн до 180 736, 53 грн, а в частині розподілу судових витрат, зменшивши розмір судового збору, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Сбербанк», із 3 807, 31 грн до 2 710, 80 грн.
В іншій частині постанову Апеляційного суду Одеської області від 10 травня 2018 року залишити без змін.
Стягнути з публічного акціонерного товариства «Сбербанк» (ідентифікаційний код юридичної особи 25959784, м. Київ, вул. Володимирська, 46) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) судовий збір за подачу заяви про перегляд заочного рішення, апеляційної та касаційної скарг в розмірі 3 491 (три тисячі чотириста дев`яносто одна) гривна 55 копійок.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий   Судді:	Є. В. Синельников   О. В. Білоконь   О. М. Осіян   С. Ф. Хопта   В. В. Шипович