ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3090/20 Справа № 207/2039/18 	  	Суддя у 1-й інстанції - Бистрова Л. О. Суддя у 2-й інстанції - Каратаєва Л. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2020 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого - Каратаєвої Л.О.
 
суддів - Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,
 
за участю секретаря судового засідання - Літвінової А.Г.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 вересня 2018 року по справі за позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - 
                                В С Т А Н О В И Л А:
       15 червня 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Позивач просив, стягнути заборгованість, яка станом на 30 квітня 2018 року становить - 30714,71 грн., а саме: заборгованість за кредитом - 2642,37 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 26071,64 грн.; заборгованість за пенею та комісією - 300,00 грн.; штраф (фіксована частина) - 250,00 грн.; штраф (процентна складова) - 1450,70 грн. 
       Заочним рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 вересня 2018 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 10.11.2008 року у розмірі 29014 грн. 01 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 2642,37 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 26071,64 грн., заборгованості за пенею та комісією в розмірі 300 грн. В іншій частині позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення штрафу (фіксована частина) в розмірі 250 грн. та штрафу (процентна складова) в розмірі 1450,70 грн. - відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» понесені судові витрати: 1762 гривні 00 копійок судового збору.
       Ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 листопада 2019 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду від 26.09.2018 року по цивільній справі за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
        Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою. Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у позові відмовити в повному обсязі. 
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити. 
Судом першої інстанції встановлено, що 10 листопада 2008 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № б/н, згідно якого остання отримала строковий кредит у розмірі 3100 грн., шляхом перерахування кредитних коштів на картрахунок, який було відкрито відповідно договору про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної карти, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов вказаного кредитного договору, ОСОБА_1 повинна сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 22.80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.
Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» є правонаступником прав та обов`язків Закритого акціонерного товариства «ПриватБанк», у зв`язку з чим, на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування Позивача з Закритого акціонерного товариства «ПриватБанк» на ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», про що зазначено у п.1.1 Статуту ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». 17.07.2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін (номер запису в ЄДРПОУ 12241050038006727).
Договір між позивачем та відповідачем становить підписана заява, «Умови та правила надання банківських послуг». Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві відповідача.
Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг - позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.
ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання, за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором.
Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав в повному обсязі, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 30 квітня 2018 року становить - 30714,71 грн., а саме: заборгованість за кредитом - 2642,37 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 26071,64 грн.; заборгованість за пенею та комісією - 300,00 грн.; штраф (фіксована частина) - 250,00 грн.; штраф (процентна складова) - 1450,70 грн., що підтверджено розрахунком.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із їх законності та обґрунтованості.
Проте погодитися з таким висновком суду, колегія суддів не може. 
Як вбачається з матеріалів справи, АТ КБ "ПриватБанк" надано суду заяву ОСОБА_1 від 10.11.2011 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, відповідно до якої відповідач виявляє бажання оформити на своє ім`я банківську карту кредитка "Універсальна", 55 днів пільгового періоду, бажаний кредитний ліміт 0,00 грн. базова відсоткова ставка по кредиту 1,9% в місяць на залишок заборгованості, місячна комісія 1% (а.с.8).
Крім того, відповідач підписала довідку про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду", яка підписана 15 жовтня 2008 року (а.с.9).
Долучені до позовної заяви Умови та Правила надання банківських послуг, якими передбачено, зокрема, пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких, зокрема, визначено дію договору та інші умови, - відповідачем не підписані (а.с. 10-15).
Заява містить текст про погодження споживача з Умовами та Правилами надання банківських послуг, але не конкретизовано яка саме редакція Умов та Правил надання банківських послуг погоджена споживачем.
На підтвердження свого позову банком представлено розрахунок заборгованості за кредитним договором №б/н від 10.11.2008 року згідно якого, станом на 30 квітня 2018 року банком нарахована заборгованість в загальному розмірі 30714,71 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 2642,37 грн., нарахованих відсотків за користування кредитом в розмірі 26071,64грн., нарахованої комісії в розмірі 300 грн., а також штрафів в розмірі 1700,70 грн. (а.с.5-7).
За положеннями ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Згідно ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Відповідно до ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.
Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
У анкеті-заяві позичальника ОСОБА_1 від 10.11.2008 року, як і в довідці про умови використання кредитки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду" процентна ставка зазначена - 1,9% (а.с.8 зворот, 9).
Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, % ставка з 28.10.2008 по 31.12.2012 зазначена - 22, 80 %; з 01.01.2013 по 29.08.2014 - 30,00 %; з 01.09.2014 по 31.03.2015 - 34,80 %; з 01.04.2015 по 30.04.2018 - 43,20%.
Звертаючись з позовом позивач зазначає, що відповідачем було отримано кредит зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80%, тоді, як матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження встановлення такого розміру відсотків, окрім викладених пояснень Банку в позові.
Процентна ставка є фіксованою та не може змінюватись у сторону її збільшення протягом дії кредитного договору в односторонньому порядку банком шляхом внесення змін до договору, оскільки, без дотримання вищенаведених вимог ст. 1056-1 ЦК України, така умова договору є нікчемною.
Таким чином, колегія суддів не може прийняти як належний та допустимий доказ розрахунок заборгованості, оскільки в анкеті-заяві зазначена процентна ставка 1,9 %, а згідно розрахунку заборгованості вона неодноразово збільшувалась починаючи зі ставки 22,80%.
Враховуючи дані обставини суд позбавлений можливості визначити розмір процентної ставки користування кредитними коштами та розмір відповідальності за порушення виконання кредитних зобов`язань відповідно до наявних в матеріалах справи доказах.
Будь-яких інших доказів на підтвердження кредитних зобов`язань відповідача перед банком суду надано не було.
Виходячи з викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що АТ КБ «Приватбанк» не доведено факту отримання відповідачем ОСОБА_1 , за кредитним договором б/н від 10 листопада 2008 року, кредитних коштів у розмірі 3100 грн., який зазначений у позові. Докази, що відповідають вимогам ст. 76-80 ЦПК України, суду не надані.
Враховуючи те, що за матеріалами справи неможливо встановити розмір кредитного ліміту встановленого на картку суд позбавлений можливості визначити розмір заборгованості за договором, оскільки його розрахунок виходить безпосередньо з розміру наданого банком кредиту. Таким чином, представлений банком розрахунок заборгованості у розмірі 30714,71 грн., колегія суддів не може прийняти до уваги.
З огляду на викладене, колегія судів приходить до висновку, що надані банком докази не підтверджують надання відповідачу кредиту в зазначеному в позові розміру, оскільки суперечать один одному.
Після ухвалення рішення суду, позивачем надано виписку по рахунку за карткою № НОМЕР_1 , яка зазначена в заяві позичальника (а.с.8 зворот,80-82), з якої вбачається, що станом на 10.11.2008 кредитний ліміт ОСОБА_1 складає 0,00 грн. останній платіж здійснено 24.09.2009 року деталі операції зазначено кредитна частина Р2Р переводу 9,50 грн, та залишок після операції складає 0,13 грн. Після 24.09.2009 користувачем не здійснювалися операції по рахунку, окрім автоматичних списань коштів та збільшення кредитного ліміту самим Банком.
Матеріали справи не містять доказів визнання відповідачем, зокрема, факту погодження між сторонами кредитного ліміту та порядку нарахування процентів за користування кредитом у розмірі зазначеному в розрахунку.
За таких обставин, позовні вимоги Банку є необґрунтованими, недоведеними та безпідставними. 
З урахуванням наведеного, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволені позову.
Керуючись ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
       Заочне рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 вересня 2019 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.
       В задоволені позову акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.
       Стягнути з акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ 14360570) на корить ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1057,20 грн. 
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.
       Судді: