Справа № 308/13401/19

Закарпатський апеляційний суд

  П  О  С  Т  А  Н  О  В  А 
І м е н е м У к р а ї н и

15.05.2020                 м. Ужгород

       Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 ,

                                                                в с т а н о в и в :

постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 грудня 2019 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, не працюючий,
визнаний винним у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення й на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 /один/ рік.
       Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок.

       Згідно постанови, 17 листопада 2019 року о 04 год. 32 хв. на а/д М06807 км. - 50 м., водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «VOLKSWAGEN PASSAT», д. н. з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода та порушення мови, тремтіння рук), і від проходження тесту в установленому законом порядку за допомогою спеціального приладу Drager та в медичному закладі в лікаря нарколога відмовився в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , чим вчинив передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне правопорушення.

       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова судді є незаконною та необґрунтованою, а викладені в ній висновки не відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку із чим, така підлягає скасуванню із закриттям провадження. Стверджує, що місцем, де працівники поліції фактично його затримали, було узбіччя дороги, яким він рухався пішки, і не керував автомобілем, у тому числі в стані алкогольного сп`яніння, а відтак, працівники поліції не вправі були висувати йому вимогу про проходження ним огляду на стан алкогольного сп`яніння, у зв`язку з тим, що апелянт не був суб`єктом правопорушення, яке ставиться йому у вину. Вказує і на те, що одразу ж після зупинки автомобіля відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального приладу Drager, так як не керував транспортним засобом, однак згодом сам (без їхньої пропозиції) запропонував працівникам поліції проїхати у медичний заклад, на що отримав категоричну відмову. Також зазначає про те, що суд вийшов за межі обставин вчинення правопорушення, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що ним порушено вимоги, передбачені п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), у той час, як суд констатував, що порушено вимоги, передбачені п. 2.5 та п. 2.9 ПДР. Вказує і на те, що суд першої інстанції розглянув справу за його відсутності, жодних повідомлень про розгляд справи ним не отримано, а копію оскаржуваної постанови знайшов у поштовій скриньці 20.01.2020. Просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову Ужгородського міськрайонного суду від 12.12.2019 скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

       Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд приходить до висновку про те, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

       Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його представника - адвокат Лейби Є. В., неявка яких із урахуванням положень ч. 6 ст. 294 КУпАП не перешкоджає її розгляду. При цьому, враховується те, що: ОСОБА_1 та адвокат Лейба Є. В. належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджуються звітом про доставку смс-повідомлення; будь-яких заяв чи клопотань та даних про поважність причин неявки ОСОБА_1 та адвокат Лейба Є. В. не подавали; справа неодноразово (07.02., 19.03. 2020 - а. с. 28-30) відкладалась, у тому числі й за клопотанням адвоката Лейби Є. В..

       З оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 не приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції. Із матеріалів справи також вбачається, що копія оскаржуваної постанови надіслана на адресу проживання ОСОБА_1 23.12.2019, тобто з порушенням передбаченого ч. 1 ст. 285 КУпАП трьохденного строку на вручення чи надіслання копії судового рішення. При цьому, в матеріалах справи відсутні відомості про отримання ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови, а з наявної в матеріалах справи заяви адвоката Лейби Є. В. вбачається, що він ознайомився з матеріалами справи 22.01.2020 (а. с. 15). 

       Тому, з метою недопущення порушення права ОСОБА_1 на захист та доступ до правосуддя, доводи клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження судового рішення (суд першої інстанції розглянув справу за його відсутності, жодних повідомлень про розгляд справи ним не отримано, а копію оскаржуваної постанови знайшов у поштовій скриньці 20.01.2020), визнаються обґрунтованими, причини пропуску строку такими, що перешкодили ОСОБА_1 своєчасно подати апеляційну скаргу - поважними, а тому, строк на апеляційне оскарження судового рішення поновлюється.

       Апеляційний суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка в постанові. 

         Так, протоколом про адміністративне правопорушення підтверджено, що 17 листопада 2019 року о 04 год. 32 хв. на а/д М06807 км.- 50 м., водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «VOLKSWAGEN PASSAT», д. н. з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода та порушення мови, тремтіння рук), і від проходження тесту в установленому законом порядку за допомогою спеціального приладу Drager та в медичному закладі в лікаря нарколога відмовився в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , чим порушив вимоги, передбачені п. 2. 5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. З указаного протоколу також убачається, що ОСОБА_1 у присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовився від підписання протоколу, отримання його копії та надання будь-яких пояснень по суті правопорушення (а. с. 1-2). 

       З наявних у матеріалах справи письмових пояснень громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 убачається, що в їх присутності водій ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» та в лікаря-нарколога (а. с. 3, 4). 

       З рапорту інспектора УПП в Закарпатській області Андруся О. О. вбачається, що 17.11.2019 о 05 год. ним складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 .. Після зупинки транспортного засобу під час перевірки документів ОСОБА_1 пред`явив посвідчення водія, але під час складання протоколу повідомив, що втратив посвідчення. Відповідно до ст. 34 Закону України «Про національну поліції» було проведено поверхневий огляд ОСОБА_1 , в результаті якого, вищезгадане посвідчення водія виявлено не було. Транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 було залишено на місці зупинки без порушень ПДР (а. с. 5).

       З копії постанови серії ДПО 18 № 773764 вбачається, що 17.11.2020 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме за те, що 17 листопада 2019 року о 04 год. 32 хв. на а/д М06807 км.- 50 м. здійснював рух транспортним засобом марки «VOLKSWAGEN PASSAT», д. н. з. НОМЕР_1 , з увімкненим дальнім світлом фар у темну пору доби, чим спричинив засліплення водіїв транспортних засобів зустрічного руху та порушив вимоги п. 19.2 ПДР (а. с. 6).

       Факт керування ОСОБА_1 автомобілем у зазначені в протоколі час та місці, а також факт відмови на пропозицію поліцейських пройти огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння на місці події або в закладі охорони здоров`я у присутності двох свідків підтверджується і наявним у матеріалах справи відеозаписом із місця події (а. с. 7). 

       Вищенаведені докази, які є належними й допустимими, і зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні в ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.5 ПДР та винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

       Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що інспектор Андрусь О. О. був упереджений при проведенні перевірки та складанні  щодо ОСОБА_1   протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що в нього були підстави для обмови ОСОБА_1 та фальсифікації протоколу, і що він зацікавлений у результатах розгляду справи - у підтвердження таких даних у матеріалах справи відсутні які-небудь докази, і таких до апеляційної скарги не додано.

       Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що інспектор Андрусь О. О. при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень. 

       Крім того, під час апеляційного розгляду справи не встановлено й даних про те, що в громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були залучені в якості свідків відмови ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння та складанні протоколу, були підстави для обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, зокрема, у відмові від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і в закладі охорони здоров`я, - такі дані в матеріалах справи також відсутні й до апеляційної скарги таких також не додано. 

       Доводи апеляційної скарги про те, що місцем, де працівники поліції фактично затримали ОСОБА_1 було узбіччя дороги, яким він рухався пішки, і не керував автомобілем, у тому числі в стані алкогольного сп`яніння, а відтак, працівники поліції не вправі були висувати йому вимогу щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим, він не був суб`єктом правопорушення, яке ставиться йому у вину, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наявними в матеріалах справи й наведеними вище доказами, у тому числі й відеозаписом із нагрудних відеокамер поліцейських, із яких чітко вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом до моменту зупинки автомобіля працівниками поліції. При цьому, з указаного відеозапису також убачається, що ОСОБА_1 після зупинки автомобіля працівниками поліції визнавав факт керування ним транспортним засобом, а в подальшому, побачивши, що працівники поліції мають намір скласти щодо нього протокол, заперечив.

       Як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеним вище, а також жодним чином не спростовують факту порушення ОСОБА_1 вимог передбачених п. 2.5 ПДР, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що після зупинки автомобіля ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального приладу Drager, так як не керував транспортним засобом, однак згодом сам (без їхньої пропозиції) запропонував працівникам поліції проїхати у медичний заклад, на що отримав категоричну відмову. 

       З урахуванням наведеного вище, доводи апеляційної скарги про те, що суд вийшов за межі обставин вчинення правопорушення, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що порушено вимоги передбачені п. 2.5 ПДР України, в той час, як суд констатував, що порушено вимоги передбачені п. 2.5 та п. 2.9 ПДР України, - апеляційний суд відхиляє як такі, що також не впливають на висновок суду першої інстанції про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та наявність у його діях складу передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

       Як такі, що жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції апеляційний суд не приймає до уваги й доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції розглянув справу за його відсутності й жодних повідомлень про час та місце розгляду справи ним не отримано. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині апеляційний суд враховує те, що: факт розгляду судом першої інстанції справи без участі ОСОБА_1 апеляційним судом враховано як одну з підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення; відповідно до вимог чинного КУпАП розгляд справи без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності не є безумовною підставою для його скасування.

       Вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

       З урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винним у порушенні вимог, передбачених пунктом 2.5 ПДР та, відповідно, у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на нього накладено в межах санкції вищевказаної статті, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

       На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені. 

       При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанцій, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, у тому числі, й про виклик свідків тощо, не заявлялось.

       Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
                                
                                                       П О С Т А Н О В И В :

поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження судового рішення.        

       Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

       Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 грудня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без зміни.

       Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Стан