УХВАЛА

20 травня 2020 року 
Київ
справа №806/822/16
адміністративне провадження №К/9901/29527/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Радишевської О.Р.,
суддів - Кашпур О.В., Уханенка С.А., 
розглянув як суд касаційної інстанції в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Верховного Суду від 24  квітня 2020 року в справі №806/822/16 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про зобов`язання здійснити нарахування та виплатити грошове забезпечення,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби в місті Києві з вимогами зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити грошове забезпечення за період із 22 січня 2005 року по 29 березня 2005 року з розрахунку окладу за спеціальне звання, посадового окладу за останньою основною посадою та відсоткової надбавки за вислугу років, у розумінні наказу Державної податкової адміністрації України від 07 лютого 2001 року №43.
Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 01 червня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2017 року, у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись з указаними судовими рішеннями, позивач оскаржив їх в касаційному порядку.
Постановою Верховного Суду від 24 квітня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 01 червня 2017 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2017 року залишено без змін.
18 травня 2020 року до Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшла заява про роз`яснення постанови Верховного Суду від 24 квітня 2020 року, у якій заявник вимагає роз`яснити «на якій підставі Верховний Суд не звернув уваги на те, що суди першої та апеляційної інстанції в порушення принципу офіційного з`ясування обставин справи не визначилися зі спірними правовідносинами, їхнім нормативним регулюванням та не розглянули спір».
Дослідивши доводи заяви про роз`яснення судового рішення, Суд дійшов висновку про відмову в її задоволенні з таких підстав.
Відповідно до частин першої та другої статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали.
Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.
Суд зазначає, що роз`яснення судового рішення зумовлено його нечіткістю за змістом, коли воно є незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання. Отже, це стосується випадків, коли судом недотримані вимоги зрозумілості, чіткості, визначеності рішення. Невизначеність судового рішення означає, що таке рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час його виконання.
Зрозумілість судового рішення полягає в логічному, чіткому, переконливому викладенні змісту рішення. Чіткість викладення передбачає, зокрема, що: терміни, вжиті в судовому рішенні, відповідають тому змісту, який вони мають за законодавством України; такі терміни узгоджуються з поняттями, які вони позначають; текст правової норми, застосованої судом, відтворюється без перефразування і при цьому зрозуміло, де наводиться правова норма, а де суд дає своє тлумачення її змісту.
Отже, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи суті рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Водночас, роз`яснюючи рішення, суд не може вносити будь-які зміни в рішення, що вже існує.
Суд зауважує, що мотиви, які навів заявник у своїй заяві, полягають лише у його незгоді з результатами розгляду його касаційної скарги та мотивами, якими керувався Суд залишаючи без змін постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 01 червня 2017 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2017 року у справі №806/822/16.
Питання, на які заявник хоче отримати роз`яснення в порядку статті 254 КАС України, поставлені у такому аспекті, що вимагають від Суду повторного касаційного розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 01 червня 2017 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2017 року у справі №806/822/16, що не відповідає меті і завданню інституту роз`яснення судового рішення.
З огляду на викладене, Суд дійшов висновку, що визначених у КАС України підстав для роз`яснення постанови Верховного Суду від 24 квітня 2020 року в справі №806/822/16 немає.
Отже, у задоволенні заяви про роз`яснення судового рішення необхідно відмовити.
Керуючись статтями 248, 254 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Верховного Суду від 24 квітня 2020 року в справі №806/822/16 відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.
Суддя-доповідач:                                                                                О.Р. Радишевська

Судді:                                                                                                    О.В. Кашпур

                                                                                                    С.А. Уханенко