УХВАЛА
про залишення касаційної скарги без руху
10 березня 2020 року 
м. Київ
справа №160/3678/19
провадження №К/9901/4622/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Єзерова А.А.,
суддів: Кравчука В.М., Стародуба О.П.,
перевіривши касаційну скаргу Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 16.12.2019 у справі №  160/3678/19 за позовом Комунального підприємства П`ятихатської міської ради «КОМУНАЛЬНИЙ СЕРВІС» до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови,
у с т а н о в и в:
Комунальне підприємство П`ятихатської міської ради «КОМУНАЛЬНИЙ СЕРВІС» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, в якому просило суд визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області № ДН1269/260/АВ/ТД-ФС/302 від 04.04.2019 про накладення на Комунальне підприємство П`ятихатської міської ради «КОМУНАЛЬНИЙ СЕРВІС» відповідно до абзацу 3 частини другої статті 265 КЗпП України штрафу в розмірі 125 190 грн.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.07.2019 позов Комунального підприємства П`ятихатської міської ради «КОМУНАЛЬНИЙ СЕРВІС» задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ДН1269/260/АВ/ТД-ФС/302 від 04.04.2019.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управлінням Держпраці у Дніпропетровській області подало до Третього апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 30.10.2019 року апеляційну скаргу повернуто заявнику через неусунення недоліків, встановлених ухвалою суду від 10.09.2019, а саме - ненадання документа про сплату судового збору.
19.11.2019 Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області повторно подало апеляційну скаргу на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.07.2019 в справі № 160/3678/19.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 25.11.2019 апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області залишено без руху для усунення недоліків, зазначених в цій ухвалі. Надано заявнику десятиденний строк з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху в спосіб надання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якій навести інші підстави для поновлення строку.
12.12.2019 Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області подало заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, в якій відповідач посилається на те, що вже звертався до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, яка була подана в межах строку на апеляційне оскарження, проте остання була повернута через несплату судового збору.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 16.12.2019 відмовлено Головному управлінню Держпраці у Дніпропетровській області в задоволенні заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.07.2019 у справі № 160/3678/19. Відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.07.2019 у справі № 160/3678/19.
17.02.2020 Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області засобами поштового зв`язку надіслало до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 16.12.2019 у справі № 160/3678/19.
Дослідивши зміст касаційної скарги Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, Верховний Суд дійшов висновку, що вказану скаргу належить залишити без руху з огляду на таке.
08.02.2020 набрав чинності Закон України від 15.01.2020 № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом - КАС України, у редакції, чинній з 08.02.2020), провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
За правилами, встановленими частина першою, другою статті 329 КАС України (тут і далі за текстом - у редакції, чинній з 08.02.2020), касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
У касаційній скарзі викладене клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке мотивоване тим, що ухвалою Верховного Суду в складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Саприкіної І.В. від 20.01.2020 касаційну скаргу Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області повернуто через відсутність документа, який підтверджує повноваження особи, що засвідчила документ, який підтверджує повноваження т.в.о. начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області В. Катченка.
Заявник зазначає, що суд касаційної інстанції не взяв до уваги те, що відповідно до даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, доступ до якого є необмежений, Катченко Владислав Євгенович - керівник начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області з 25.02.2019 (тимчасовий виконувач обов`язків начальника), на підтвердження чого до касаційної скарги було надано копію наказу Державної служби України з питань праці від 25.02.2019 № 11-кт «Про тимчасове покладання виконання обов`язків на Катченка В.Є.», засвідчену штампами та печаткою відділу персоналу Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області та особистим підписом співробітника даного відділу Чорноус А.Г.
На думку заявника, під час вирішення питання відповідності копії документа, що підтверджує повноваження представника, вимогам статті 59 КАС України слід уникати зайвого формалізму, як-от констатація відсутності в матеріалах заяви (скарги) копії посадової інструкції особи, яка засвідчила копію відповідного документу, відсутність у довіреності повноважень представника на засвідчення копій документів від імені довірителя тощо.
З огляду на це Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області просить поновити йому процесуальний строк для звернення до суду з касаційною скаргою.
Верховний Суд звертає увагу на те, що статтею 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти шостий, сьомий частини п`ятої цієї статті).
Також згідно з частиною першою статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.
Наведеними положеннями КАС України чітко окреслено характер процесуальної поведінки учасників справи, відповідно до яких особа, яка зацікавлена у поданні касаційної скарги, мусить діяти сумлінно, тобто виявляти добросовісне ставлення до наявних у неї прав і здійснювати їхню реалізацію в такий спосіб, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без невиправданих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку на касаційне оскарження, а також стосовно належного оформлення касаційної скарги. Для цього учасник справи повинен вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.
Водночас тлумачення юридичних приписів частини третьої статті 329 КАС України дає підстави для висновку, що поновлення встановленого процесуальним законом строку для подання касаційної скарги здійснюється судом у особливих, екстраординарних випадках й тільки за наявності обставин об`єктивного та непереборного характеру (підтверджених належними доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права на касаційне оскарження судового рішення.
Важливість дотримання строків звернення з касаційною скаргою також зумовлена й тим, що у контексті концепції справедливого судового розгляду особливу цінність має принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким кожна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового судового рішення тільки з метою повторного слухання справи та ухвалення нового рішення. Відступ від цього принципу можливий, тільки коли він зумовлений особливими й непереборними обставинами.
Колегія суддів підкреслює, що особливими та непереборними визнаються обставини, які не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій. Такими обставинами є ті, які не залежать від волі особи та об`єктивно унеможливлюють вчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк, звернення до суду з касаційною скаргою.
Утім обставини, якими скаржник обґрунтовує поважність причин пропуску нею строку на касаційне оскарження, не дають підстав для того, щоб вважати їх об`єктивними та непереборними.
Зокрема, беручи до уваги правила статей 44, 45 КАС України колегія суддів дійшла висновку, що невиконання заявником вимог процесуального закону щодо належного оформлення касаційної скарги, та, як наслідок, повернення скаржнику його касаційної скарги, не належить до об`єктивних обставин особливого та непереборного характеру й не надає такій особі права у будь-який необмежений час після спливу строку на касаційне оскарження ініціювати касаційний перегляд судового рішення.
Наведені заявником обставини, викладені в його клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження, не можна вважати обґрунтованими ще й з огляду на те, що після отримання заявником ухвали Верховного Суду від 20.01.2020 та до моменту його другого звернення до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою сплинуло 19 днів (з 30.09.2019 до 17.10.2019), і впродовж цього часу скаржник не тільки не намагався звернутися до суду із касаційною скаргою, але й не демонстрував зацікавленості в тому, щоб забезпечити належне оформлення касаційної скарги та її подання у найкоротший строк.
Також колегія суддів зауважує, що таке тривале зволікання заявника із реалізацією права на касаційне оскарження не підтверджене доказами, які б розумно виправдовували неможливість звернення Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області до Верховного Суду з касаційною скаргою у цій справі у максимально стислий строк.
Інших поважних причин неможливості звернення до суду касаційної інстанції у строк, встановлений статтею 329 КАС України, скаржник не зазначив.
Зважаючи на те, що наведені заявником обставини не свідчать про поважність причин пропуску ним строку на касаційне оскарження, колегія суддів вважає за можливе визнати їх неповажними та відмовити у задоволенні клопотання про поновлення такого процесуального строку.
Відповідно до частини третьої статті 332 КАС України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.
Згідно з частиною другою статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
За правилами частини другої статті 169 КАС України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Беручи до уваги те, що касаційну скаргу подано без дотримання вимог, встановлених КАС України, таку треба залишити без руху на підставі частини другої третьої 332 КАС України та надати скаржникам десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху для усунення зазначених вище недоліків, а саме: подати заяву, в якій навести інші підстави та надати відповідні докази для поновлення строку на касаційне оскарження.
Керуючись положеннями статей 169, 329, 332 КАС України,
у х в а л и в:
1. Визнати неповажними причини пропуску Головним управління Держпраці у Дніпропетровській області строку на касаційне оскарження ухвали Третього апеляційного адміністративного суду від 16.12.2019 у справі № 160/3678/19.
2. Касаційну скаргу Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 16.12.2019 у справі №  160/3678/19 залишити без руху.
3. Надати скаржнику строк для усунення недоліків касаційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання цієї ухвали.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач                                                  А.А. Єзеров

Суддя                                                                      В.М. Кравчук

Суддя                                                                      О.П. Стародуб