ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 681/763/19
Провадження № 22-ц/4820/894/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

12 травня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Янчук Т.О. (суддя-доповідач),
 
Купельського А.В., Ярмолюка О.І.,
розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 18 лютого 2020 року (суддя Дідек М.Б.) за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в :
У травні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначав, що 17.02.2011 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК») та ОСОБА_1 укладено договір б/н, відповідно до умов якого, остання отримала кредит у розмірі 21000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком Договір, що підтверджується його підписом у заяві.
АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, надало ОСОБА_1 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.
Обов`язки, передбачені кредитним договором ОСОБА_1 належним чином не виконувала, тому станом на 08 квітня 2019 року виникла заборгованість в розмірі 55991,52 грн. 60 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 11493 грн. 52 коп., заборгованість за простроченим тілом кредиту - 17784 грн. 50 коп., заборгованість за нарахованими відсотками - 0 грн. 00 коп., пеня за прострочене зобов`язання - 22421 грн., 05 коп., пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 1150 грн., 00 коп., штраф (фіксована частина) в сумі 500 грн., штраф (процентна складова) в сумі 2642 грн. 45 коп.
Посилаючись на зазначене, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь вказану заборгованість.
Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 18 лютого 2020 року в задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту та простроченим тілом кредиту, суд першої інстанції виходячи із виписки по рахунку за період з 11.12.2012 року по 08.04.2019 року дійшов висновку, що оскільки ОСОБА_1 витратила кредитних коштів у розмірі 76321,04 грн. і в цей же період вона внесла на погашення кредиту 86178,99 грн., що перевищує фактично отримані кошти, тому підстави для стягнення такої заборгованості відсутні. Відмовляючи у стягненні з відповідача пені та штрафів суд виходив із недоведеності таких вимог позивача.
В апеляційній скарзі АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 звернулась до позивача із заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПРИВАТБАНК», тобто відповідач приєдналась до запропонованих банком умов кредитування, які встановлені останнім у стандартній формі. Вступаючи у правовідносини, сторони визначили, що вказана заява, Умови та Правила надання банківських послуг, Тарифи банку та Пам`ятка клієнта становлять укладений між ними договір про надання банківських послуг. Названі документи містять усі істотні умови кредитного договору, при цьому, відповідач своїм підписом підтвердила, що вона ознайомилась та погоджується із запропонованими позивачем умовами банківських послуг. Отже, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» і ОСОБА_1 у письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору та уклали цей договір. Відсутність підпису позичальника на Умовах та Правилах надання банківських послуг і Тарифах банку не визначає відсутності договірних відносин сторін. Вказує, що відповідачем особисто було підписано Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», а отже сторонами було погоджено усі істотні умови договору. 
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 заперечує проти задоволення апеляційної скарг АТ КБ «ПРИВАТБАНК», рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим, а тому просить залишити оскаржене рішення без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. ОСОБА_1 заперечує, що вона підписувала будь-який інший документ у якому виписані умови кредитування, окрім анкети-заяви від 17.02.2011 року. Крім того, на думку відповідача, апелянтом пропущено строк позовної давності для звернення до суду із вказаним позовом.
Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до вимог п.3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Апеляційний суд вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права.
Судом встановлено, що 17 лютого 2011 року ОСОБА_1 звернулася до банку для отримання банківських послуг та підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, за змістом якої відповідачка визнала, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становлять укладений між сторонами договір про надання банківських послуг.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
За змістом ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України).
В силу ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно зі ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. 
Як передбачено ч.1 ст.633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).        
Із положень ч.1 ст.634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, є фінансовою послугою (п.6 ч.1 ст.4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12 липня 2001 року №2664-ІІІ (далі - Закон №2664-ІІІ)). 
Відповідно до ч.1 ст.6 Закону №2664-ІІІ (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами підприємницької діяльності на підставі договору. Договір, якщо інше не передбачено законом, повинен містити: 1) назву документа; 2) назву, адресу та реквізити суб`єкта підприємницької діяльності; 3) прізвище, ім`я і по батькові фізичної особи, яка отримує фінансові послуги, та її адресу; 4) найменування, місцезнаходження юридичної особи; 5) найменування фінансової операції; 6) розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків; 7) строк дії договору; 8) порядок зміни і припинення дії договору; 9) права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; 10) інші умови за згодою сторін; 11) підписи сторін.
Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом ч.ч.1, 2 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. 
В силу ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ч. 1 ст. 546 ЦК України).
Із норм ст.547 ЦК України слідує, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Як передбачено ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
АТ КБ «ПРИВАТБАНК» обґрунтовувало свій позов тим, що між сторонами був укладений кредитний договір, за умовами якого ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, однак, остання не виконала зобов`язання за цим договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість.
На підтвердження вказаних обставин АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надало суду першої інстанції: анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 17.02.2011 року (а.с.48), витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/(а.с.50-64); витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с. 49); розрахунок заборгованості за кредитним договором ОСОБА_1 станом на 31.10.2015 року, станом на 08.04.2019 (а.с. 5, 6-8).
Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором №б/н від 17.02.2011 року, станом на 08 квітня 2019 року за відповідачем існує заборгованість в розмірі 55991,52 грн. 60 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 11493 грн. 52 коп., заборгованість за простроченим тілом кредиту - 17784 грн. 50 коп., заборгованість за нарахованими відсотками - 0 грн. 00 коп., пеня за прострочене зобов`язання - 22421 грн., 05 коп., пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 1150 грн., 00 коп., штраф (фіксована частина) в сумі 500 грн., штраф (процентна складова) в сумі 2642 грн. 45 коп.
Підписана відповідачкою  ОСОБА_1  анкета-заява від 17.02.2011 року не містить процентної ставки за надані кредитні кошти, також відсутні умови щодо встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання та їх розміру. 
Витяг із Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/ та витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначають, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентну ставку, розмір обов`язкового щомісячного платежу, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), позовну давність щодо вимог банку - 50 років, а також інші умови.
Названі документи не підписані ОСОБА_1 , а матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяги з тарифів та умов розуміла відповідачка, ознайомилася та погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку.
Відсутність достатніх підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
У зв`язку з цим, до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила ч.1 ст.634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання.
Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд в постанові від 3 липня 2019 року (справа №342/180/17, провадження №14-131цс19), яка згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися нижчестоящими судами при застосуванні норм права.
Оскільки матеріали справи не містять доказів щодо істотних умов укладеного сторонами кредитного договору, то наданий АТ КБ «ПРИВАТБАНК» розрахунок заборгованості (а.с. 5-8), виписка по рахунку за період з 01.01.1999 року по 28.09.2019 року (а.с.144-156) достовірно не вказують на розмір невиконаного відповідачкою зобов`язання та є неналежними доказами.
Твердження апелянта про те, що відповідачкою 17 лютого 2011 року було підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового період» в якій зазначалася базова відсоткова ставка, порядок нарахування пені, розмір штрафів не спростовують зазначених висновків суду, оскільки позивач ні в суд першої інстанції, ні в апеляційний суд такої довідки не надав (а.с.260). 
За таких обставин, відсутні підстави вважати, що при укладені договору з ОСОБА_1 АТ КБ «Приватбанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.
Зважаючи на зазначене, підстав для стягнення з відповідачки заборгованості за простроченим тілом кредиту - 17784 грн. 50 коп., заборгованості за нарахованими відсотками - 0 грн. 00 коп., пені за прострочене зобов`язання - 22421 грн., 05 коп., пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 1150 грн., 00 коп., штрафу (фіксована частина) в сумі 500 грн., штрафу (процентна складова) в сумі 2642 грн. 45 коп. не вбачається.
Щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту, то безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 17.02.2011 року (а.с.48) у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним).
Однак враховуючи те, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, колегія суддів вважає, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
Зважаючи на вищезазначене, апеляційний суд вважає про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника суми непогашеного тіла кредиту в розмірі 11493 грн. 52 коп.
Суд першої інстанції ухвалюючи рішення на зазначене уваги не звернув, дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі, у зв`язку з чим рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову. З ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» підлягає стягненню сума непогашеного тіла кредиту в розмірі 11493 грн. 52 коп. В частині стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту - 17784 грн. 50 коп., пенею за прострочене зобов`язання - 22421 грн., 05 коп., пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 1150 грн., 00 коп., штрафу (фіксована частина) в сумі 500 грн., штрафу (процентна складова) в сумі 2642 грн. 45 коп., слід відмовити за недоведеністю.
Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки рішення суду першої інстанції змінено, підлягають перерозподілу судові витрати, понесені сторонами по справі.
Позивач сплатив судовий збір в сумі 1921 грн. за подання позовної заяви та 2881,50 грн. за подання апеляційної скарги.
Отже, внаслідок часткового задоволення позову з відповідача на користь позивача слід стягнути: 4802,50 грн. (сплачених судових витрат) ?11493,52 грн. (задоволених позовних вимог) ? 55991,52 грн. (заявлених позовних вимог) = 985,82 грн.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд - 
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.
Рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 18 лютого 2020 року скасувати та ухвалити нове.
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001, код ЄДРПОУ: 14360570) заборгованість за кредитом в сумі 11493 грн. 52 коп.
В решті позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» судовий збір за подання позовної заяви в сумі 985 грн. 82 коп.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:                                                                        Т.О. Янчук

                                                                       А.В. Купельський

О.І. Ярмолюк