УХВАЛА        
 
12 березня 2020року
 
м. Київ
 
справа № 520/9313/18
 
провадження № 61-4354ск20 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М.,                 Кузнєцова В. О.
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Серебрій Ганною Григорівною, на постанову Одеського апеляційного суду від 23 грудня 2019 року в справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «СКАТ» (далі - ТОВ «СКАТ») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,
 
ВСТАНОВИВ :
 
У липні 2018 року ТОВ «СКАТ» звернулось до суду з указаним позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з останньої на свою користь заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі                                   15 571 грн 55 коп.
 
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 29 липня 2019 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від                     23 грудня 2019 року, позов ТОВ «СКАТ» задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «СКАТ» заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 15 571 грн 55 коп.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Суди, задовольняючи позов ТОВ «СКАТ», виходили з обґрунтованості заявлених позовних вимог, оскільки в період з вересня 2016 по червень 2018 року у ОСОБА_1 у зв`язку із неналежним виконанням обов`язків щодо сплати комунальних послуг виникла заборгованість, яка складає 15 571 грн 55 коп., з яких: 4 027 грн 61 коп. - заборгованість за утримання будинку та прибудинкової території та 11 936 грн 73 коп. - заборгованість за спожиту теплоенергію, що підтверджується розрахунком, наданим позивачем. 
 
У березні 2020 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , подана представником - адвокатом Серебрій Г. Г., на постанову Одеського апеляційного суду від 23 грудня 2019 року, в якій заявник просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ТОВ «СКАТ» відмовити.
 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, містяться у статті 129 Конституції України, відповідно до якої основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) встановлено, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків,                      якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Пунктом першим частини шостої статті 19 ЦПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є, зокрема, справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Предметом позову ТОВ «СКАТ» до ОСОБА_1 є стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, тобто ціна позову в загальному розмірі становить 15 571 грн 55 коп., яка станом на 01 січня                      2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102 грн ? 100 = 210 200 грн), а тому справа                          № 520/9313/18 є малозначною згідно з наведеними приписами                       ЦПК України.
 
Касаційний цивільний суд, перевіривши доводи касаційної скарги, вважає, що наведені заявником обставини, передбачені пунктом                       2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав як для висновку про те, що справа становить виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, так і для висновку про те, що розгляд справи судом касаційної інстанції потрібен для формування єдиної судової практики правозастосування, у зв`язку з чим відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.
 
Вказівка в резолютивній частині постанови Одеського апеляційного суду від 23 грудня 2019 року про можливість її оскарження до Верховного Суду з підстав, передбачених частиною третьою статті 389 ЦПК України не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржуване судове рішення ухвалене в малозначній справі.
 
Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що                        суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).
 
З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником - адвокатом Серебрій Г. Г., на постанову Одеського апеляційного суду від 23 грудня 2019 року слід відмовити з підстав, встановлених пунктом               1 частини другої статті 394 ЦПК України.
 
Керуючись частиною шостою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ :
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником - адвокатом Серебрій Ганною Григорівною, на постанову Одеського апеляційного суду від             23 грудня 2019 року в справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «СКАТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги відмовити.

Судді:	В. С. Жданова  	
 	В. М. Ігнатенко  	
 	В. О. Кузнєцов