ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
іменем України

30 березня 2020 року
м. Харків

справа № 241/44/18 
провадження № 22ц/818/1505/20

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого – Котелевець А.В.,
суддів - Піддубного Р.М., Тичкової О.Ю.,

імена (найменування) сторін:
позивач – Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк»,
відповідач – ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін апеляційну скаргу Крилової Олени Леонідівни – представника Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14 листопада 2019 року в складі судді Шелест І.М., 

у с т а н о в и в:

В січні 2018 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі – АТ КБ «ПриватБанк») в особі свого представника Савіхіної Анастасії Миколаївни звернулося до Першотравневого районного суду Донецької області з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 24 жовтня 2008 року між банком та ОСОБА_2 укладено договір кредиту № б/н, відповідно до умов якого остання отримала кредит в розмірі 300,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у анкеті-заяві.

У порушення умов кредитного договору, а також статей 509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, чим порушила умови кредитного договору. Станом на 31 жовтня 2017 року утворилась заборгованість, яка з урахуванням процентів за користування кредитом становить 106 000,00 грн, яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь.

Заочним рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 15 травня 2018 року в складі судді Демочко Д.О. позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 24 жовтня 2008 року № б/н в загальному розмірі 106 000,00 грн та 1 762,00 грн судового збору.

Ухвалою Першотравневого районного суду Донецької області від 26 березня 2019 року в складі судді Демочко Д.О. заяву ОСОБА_2 про перегляд вказаного заочного рішення залишено без задоволення. 

Постановою Донецького апеляційного суду від 22 травня 2019 року в складі суддів Принцевської В.П., Баркова В.М., Мироненко І.П. заочне рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 15 травня 2018 року скасовано, справу направлено на розгляд до Червонозаводського районного суду м. Харкова.

Додатковою постановою Донецького апеляційного суду від 05 червня 2019 року в складі суддів Принцевської В.П., Баркова В.М., Мироненко І.П. вирішено питання про судові витрати.

27 серпня 2019 року ОСОБА_2 подала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відзив мотивовано тим, що позивач пропустив строку позовної давності. Оскільки строк повернення кредиту 31 січня 2010 року, банк мав право звернутися до суду з даним позовом до 01 лютого 2013 року. 

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14 листопада 2019 позов АТ «КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 24 жовтня 2008 року № б/н в розмірі 14 868,02 грн та 247,15 грн судового збору. У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Задовольняючи позов в частині стягнення тіла кредиту, суд першої інстанції послався на правову позицію, що міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, відповідно до якої Тарифи банку, Умови та правила надання банківських послуг, які не підписувались при заповненні заяви-анкети позичальником, не можуть вважатись складовою частиною кредитного договору, а встановлені цими документами відсоткова ставка, пеня та штрафи не можуть бути застосовані при визначенні кредитної заборгованості.

10 січня 2020 року ОСОБА_4 – представник АТ КБ «ПриватБанк» подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в позові про стягнення процентів за користування кредитом та ухвалити в цій частині нову постанову про задоволення позову в повному обсязі. 

Апеляційна скарга мотивована тим, що довідка про умови кредитування містить власноручний підпис ОСОБА_2 , отже сторони узгодили всі істотні умови договору, зокрема, розмір процентів та порядок їх сплати. Тому підстав для відмови в позові в цій частині у суду першої інстанції не було. 

ОСОБА_2 рішення суду першої інстанції не оскаржила, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційних скарг має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункт 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України – в межах доводів і вимог апеляційної скарги - судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції в частині вирішення позову АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом не відповідає.

Матеріали справи свідчать, що 24 жовтня 2008 року між банком та ОСОБА_2 укладено договір кредиту № б/н, відповідно до умов якого остання отримала кредит в розмірі 300,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у анкеті-заяві.

У порушення умов кредитного договору, а також статей 509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, чим порушила умови кредитного договору. Станом на 31 жовтня 2017 року утворилась заборгованість, яка з урахуванням процентів за користування кредитом становить 106 000,00 грн, яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позивач, обгрунтовуючи право вимоги в частині стягнення процентів за користування кредитом, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 24 жовтня 2008 року № б/н, посилався на довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», яка була підписана відповідачем.

Указаною довідкою, з умовами якої погодилася відповідач, передбачена базова процентна ставка в місяць – 3,0% на місяць (що дорівнює 36% за рік), розмір щомісячних платежів – 7% заборгованості, але не менше 50,00 грн і не більше залишку заборгованості, строк внесення щомісячних платежів – до 25 числа місяця, що слідує за завітним. Тобто сторони обумовили у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами. 

ОСОБА_2 видано кредитну картку № НОМЕР_1 , термін дії якої – до лютого 2010 року. 

Картка відповідача двічі перевипускалась. Остаточний строк дії картки - № НОМЕР_2 – грудень 2017 року.

З указаним позовом банк звернувся в січні 2018 року.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитним договором припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронюваних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. 

Із письмових пояснень ОСОБА_5 Валентинівни – представника АТ КБ «ПриватБанк», наданих суду апеляційної інстанції, вбачається, що останні платежі на погашення заборгованості ОСОБА_2 сплатила 12 січня 2015 року, 18 січня 2015 року та 01 березня 2015 року на загальну суму 353,77 грн. Проценти за період з 01 січня 2015 року по 31 жовтня 2017 року складають суму в розмірі 13 525,52 грн із розрахунку: 14 686,02 грн (тіло кредиту) х 36% (відсоткова ставка за рік) х 945 днів – 353,77 грн.

Таким чином розмір заборгованості за процентами станом на 31 жовтня 2017 року складає 13 525,52, який відповідачем не спростовано.

З огляду на викладене, правових підстав для відмови в задоволенні позову про стягнення з  ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за процентами за користування кредитом за договором від 24 жовтня 2008 року № б/н в розмірі 13 525,52 грн у суду першої інстанції не було.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина 1 статті 376 ЦПК України).

Враховуючи викладене, позов АТ КБ «Приват Банк» в частині вирішення позову АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 13 525,52 грн підлягає задоволенню.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За правилами пунктів «б», «в» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Судові витрати, понесені відповідачем, документально підтверджуються: за подачу позовної заяви – в розмірі 1 600,00 грн, за подачу апеляційної скарги – мав розмірі 2 400,00 грн (а. с. 1 т. 1, а. с. 158 т. 2).

Оскільки апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню судовий збір в загальному розмірі 597,01 грн із розрахунку: 91 131,98 грн (заявлені вимоги) : 13 525,52 грн (задоволені позовні вимоги) = 6,7; 1 600,00 грн : 6,7 = 238,80 грн; 2 400,00 грн : 6,7 = 358,21 грн; 238,80 грн + 358,21 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 2, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Крилової Олени Леонідівни – представника Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14 листопада 2019 року в частині вирішення позову про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом скасувати та ухвалити в цій частині нову постанову.

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за процентами за користування кредитом в розмірі 13 525,52 грн (тринадцять тисяч п`ятсот двадцять п`ять грн 52 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 597,01 грн (п`ятсот дев`яносто сім грн 01 коп.) судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду. 

Повне судове рішення складено 30 березня 2020 року.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді Р.М.Піддубний 

О.Ю.Тичкова