У Х В А Л А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

12 березня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 420/7470/19	
Головуючий в 1 інстанції: Тарасишина О.М.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
доповідача, судді - Димерлія О.О.
суддів – Єщенка О.В.,Танасогло Т.М.
за участі секретаря: Пономарьової Н.С.
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Компанії «Еріксон Технолоджі ЛЛП» на ухвалу судді Одеського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2019 про відмову у відкритті провадження за матеріалами позовної заяви Компанії «Еріксон Технолоджі ЛЛП» до Державного реєстратора комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Бурдаченка Ігоря Володимировича, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 про скасування рішення державного реєстратора, 

ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з вказаним вище адміністративним позовом та просив суд: скасувати рішення Державного реєстратора комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Бурлаченка Ігоря Володимировича (надалі – Реєстратор), індексний номер 44684605 від 18.12.2018р. 15:09:21 щодо державної реєстрації за ОСОБА_1 права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .
За наслідком розгляду адміністративного позову Одеським окружним адміністративним судом 11 грудня 2019 постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження з підстав, визначених п.1 ч.1 ст. 170 КАС України – позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням Компанія «Еріксон Технолоджі ЛЛП» (надалі – Компанія) звернулась з апеляційною скаргою де, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, непослідовність правозастосованної діяльності в аспекті юрисдикційного розмежування даних спірних правовідносин, що створили суттєві перешкоди позивачу у реалізації свого права на судовий захист, позивач  просить суд: скасувати ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2019 по справі 420/7470/19 та направити матеріали справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги Компанія вказала на те, що 01 лютого 2019 вони звернулись до Овідіопольського районного суду Одеської області з цивільним позовом про скасування спірного рішення державного реєстратора. 04 лютого 2019 провадження у справі було відкрито, однак17 квітня 2019 Овідіопольським районним судом Одеської області провадження у справі (509/463/19) було закрито з тих підстав, що спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.
Постановою Одеського апеляційного суду від 25 жовтня 2019 апеляційна скарга Компанії на рішення суду у справі (509/463/19) залишена без задоволення, а рішення суду від 17 квітня 2019 без змін.
Тобто після прийняття Одеським окружним адміністративним судом ухвали від 11 грудня 2019 про відмову у відкритті провадження, з підстав порушення юрисдикції адміністративних судів, виник спір про підсудність справи.
Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та зважаючи на з`ясовані обставини, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Перевіряючи повноту з`ясування судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування правових норм, апеляційний суд звертає увагу на таке.
Відповідно до ст.    2, п. 1 ч. 1 ст.    3, ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час звернення позивача до суду) завданням адміністративного судочинства визначала захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень
Юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку з здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв`язку з публічним формуванням суб`єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.
Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.
При цьому, згідно з п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України (в редакції, чинній на час звернення позивача до суду), суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Отже, до компетенції адміністративних судів на час звернення позивача до суду належали спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій. Наведене узгоджується і з положеннями ст.ст. 2, 4, 19 КАС України (в редакцій чинній на час звернення позивача до суду) які закріплюють завдання адміністративного судочинства, визначення понять публічно-правового спору та суб`єкта владних повноважень, а також межі юрисдикції адміністративних судів.
Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.
Наведена правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі №802/1792/17-а.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України (в редакції, чинній на час звернення позивача до суду) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.
А згідно зі ст. 19 ЦПК України (в редакцій чинній на час прийняття даного судового рішення) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.
З матеріалів справи убачається, що 16 вересня 2010 Компанія звернулась до Київського районного суду м. Одеси з позовом про стягнення заборгованості за договором позики. З метою забезпечення позову 17 вересня 2010 судом постановлено ухвалу про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно – житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , який належав ОСОБА_2 , померлому 21 серпня 2010 (справа №2-6918-2110).
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 20 червня 2011 (справа №2-6918-2110), яке набрало чинності після прийняття 08 лютого 2012 ухвали  колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Компанії стягнуто заборгованість за договорами позики у розмірі 100000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 20 червня 2011 склало - 797330 грн. та суму еквівалентну 30000 євро, що за курсом НБУ склало - 341336 грн. 70 коп., разом - 1138666 грн. 70 коп.
Отже, цивільно-правовий спір між Компанією «Еріксон Технолоджі ЛЛП» та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 щодо заборгованості за договором позики було вирішено судом.
Під час виконання судового рішення Компанія звернулась до Київського районного суду м. Одеси з заявою про виправлення помилки в ухвалі суду від 17 вересня 2010. Суд 06 березня 2017 постановив ухвалу про виправлення описки в частині визначення адреси розташування нерухомого майна, яке належало ОСОБА_2 , а саме замість неправильної адреси: АДРЕСА_2 , зазначено правильну адресу: АДРЕСА_1 .
Однак Державним реєстратором КП «Агенція державної реєстрації» Бурлаченком Ігорем Володимировичем о 15 годині 9 хв. 21 сек. 18 грудня 2018 було прийнято рішення (індексний номер 44684605) щодо державної реєстрації арештованого, на підставі рішень Київського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2010 та від 06 березня 2010, нерухомого майна яке належало ОСОБА_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 .
Таким чином, судом апеляційної інстанції встановлено, що між сторонами: Компанія «Еріксон Технолоджі ЛЛП», Державним реєстратором комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Бурдаченка І.В. та навіть третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 , спір про право цивільне відсутній.
Предметом спору є правомірність рішення державного реєстратора при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень за наявності арешту майна застосованого судом для забезпечення виконання рішення.
Крім того, Одеським окружним адміністративним судом під час прийняття рішення від 11 грудня 2019 про відмову у відкритті провадження не враховано, що питання юрисдикції було вже вирішено ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 17 квітня 2019 про закриття провадження так як справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства (справа №509/463/19). Рішення суду у цій справі набрало законної сили на підставі постанови Одеського апеляційного суду від 25 жовтня 2019.
Суд першої інстанції не дав належної правової оцінки викладеним вище законодавчим актам, не застосував норми Закону, що врегульовують правовідносини, які виникли між фізичною особою та суб`єктом владних повноважень на час заявленого позову.
Згідно до п.4 ч.1 ст. 320 КАС України: «Підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання».
Зважаючи на те, що при прийнятті ухвали від 11грудня 2019 Одеським окружним адміністративним судом порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне, як то передбачено законом, скасувати це рішення повністю та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись: ст. СТ. 19, 170, 293, 308, 310, 315, 320, 321, 322 КАС України, апеляційний суд, 
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу Компанія «Еріксон Технолоджі ЛЛП» – задовольнити повністю.
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2019 по справі « 420/7470/19 – скасувати з направленням справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду у тому ж складі суду.
Ухвала суду окремому оскарженню від рішення суду не підлягає.
Повне судове рішення виготовлено 17 березня 2020.

Суддя-доповідач: 

Судді: