ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
16 червня 2020 року           справа №200/579/20-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Гаврищук Т.Г., Блохіна А.А., секретар судового засідання Антонюк А.С., за участі представника відповідача Груєнка С.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 березня 2020 року (повне судове рішення складено 11 березня 2020 року у м. Слов`янську) у справі № 200/579/20-а (суддя в І інстанції Бабаш Г.П.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «АЛЬТКОМ» до Головного управління ДПС у Донецькій області, Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,  

                                                          УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком» (далі – ТОВ «ШБ «Альтком», платник податків) звернулось до суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Донецькій області (далі – ГУ ДФС у Донецькій області), Головного управління ДПС у Донецькій області (далі – ГУ ДПС у Донецькій області), в якій просило:
- визнати протиправною бездіяльність ГУ ДФС у Донецькій області щодо не складання висновку про повернення суми надмірно сплачених грошових коштів з орендної плати за землю;
- зобов`язати ГУ ДПС у Донецькій області протягом п`яти робочих днів від дати набрання законної сили рішенням у справі підготувати висновок про повернення ТОВ «ШБ «Альтком» суми надмірно сплаченої орендної плати з юридичних осіб 424 282,43 грн. за напрямком погашення грошового зобов`язання/податкового боргу з податку на додану вартість та подати його для виконання відповідному органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів;
- зобов`язати ГУ ДПС у Донецькій області подати звіт про виконання судового рішення.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що в липні 2019 року він звернувся до ГУ ДФС у Донецькій області з заявою про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань, на яку отримав відмову, яку позивач вважав протиправною, зокрема зазначає, оскільки норма, на яку посилається податковий орган, втратила чинність через визнання її неконституційною рішенням Конституційного Суду. 
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду 11 березня 2020 року позовні вимоги задоволені.
Не погодившись з таким судовим рішенням, ГУ ДПС у Донецькій області подало апеляційну скаргу, в якій просило суд скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що місцевим судом помилково зроблено висновок про протиправність відмови повернення надміру сплачених коштів з орендної плати за землю, оскільки рішенням Конституційного Суду не визнавався неконституційним пункт 38 підрозділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України (далі – ПК України). Крім того, згідно п. 2.1 ст. 2 ПК України встановлено, що зміна положень кодексу може здійснюватися виключно шляхом внесення змін до цього кодексу. 
У відзиві на апеляційну скаргу позивачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін.
В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. Представник позивача до апеляційного суду не прибув.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -  КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила таке.
Позивач за договором користування з Донецькою міською радою № 8/6309 від 26.09.2013 має земельну ділянку 1410137400:00:022:0326.
20.02.2015 ТОВ «ШБ «Альтком» подало податкову декларацію з плати за землю за 2015 рік, в якій нарахувало орендну плату за землю в сумі 424 205,98 грн.
З наданих до матеріалів справи платіжних доручень № 4535 від 12.03.2015, №4544 від 13.03.2015, № 4823 від 24.03.2015, № 5095 від 15.04.2015, № 189 від 13.05.2015, № 711 від 16.06.2015, № 1205 від 13.07.2015, № 1564 від 13.08.2015, № 1790 від 18.09.2015, № 2940 від 29.10.2015, № 3616 від 30.11.2015, № 3989 від 29.12.2015, № 59 від 26.02.2016 вбачається, що платник податків сплатив суму орендної плати за земельну ділянку за 2015 рік.
03.04.2017 позивач подав уточнюючу податкову декларацію з плати за землю за 2015 рік, якою зменшив податкове зобов`язання на 424 205,98 грн.  
Крім того, з індивідуальної картки платника вбачається наявність переплати з орендної плати в сумі 76,45 грн.
11.07.2019 ТОВ «ШБ «Альтком» звернулось до ГУ ДФС у Донецькій області з заявою № 11/07-05 про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань. Товариство зазначає, що згідно з інформацією, яка розміщена в Електронному кабінеті, воно має переплату в сумі 424 282,43 грн. з орендної плати з юридичних осіб. В зв`язку з цим позивач просив повернути суму надмірно сплаченої орендної плати за напрямком погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету, а саме податок на додану вартість.
31.07.2019 ГУ ДФС у Донецькій області надало висновок про неможливість повернення заявлених сум переплат по орендній платі за землю, зважаючи на приписи підпункту 38.7 пункту 38 підрозділу ХХ Перехідних положень ПК України. Стосовно Рішення Конституційного Суду України від 05.06.2019 № 3-р(І)2019 відповідач зазначив, що до ПК України не вносились зміни стосовно наведеної норми.  
Вказані фактичні обставини не є спірними між сторонами, спірним є питання можливості повернення надмірно сплачених позивачем сум.
Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, апеляційний суд виходить з такого.
Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Підпунктом 16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України встановлено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Податковим обов`язком є обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи (п.36.1 ст.36 вказаного Кодексу).
Згідно пункту 286.2 статті 286 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.
Відповідно до пункту 50.1 статті 50 Кодексу разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.
Статтею 43 ПК України визначені умови повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені:
43.1. Помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.
43.2. У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов`язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.
43.3. Обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.
43.4. Платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку.
43.5. Контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.
На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.
43.6. Повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані.
Пунктом 38 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України установлено, що тимчасово, на період проведення антитерористичної операції та/або здійснення заходів із забезпечення проведення операції Об`єднаних сил (ООС), для платників податків, які станом на 14 квітня 2014 року мали місцезнаходження (місце проживання) на тимчасово окупованій території, що визнана такою відповідно до Постанови Верховної Ради України "Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями", або в населених пунктах на лінії зіткнення, та/або платників податків, які мають об`єкти оподаткування місцевими податками, зборами на цих територіях, справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у цьому пункті.
Підпунктом 38.7 пункту 38 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України визначено, що не нараховується та не сплачується у період з 14 квітня 2014 року по 31 грудня року, в якому завершено проведення антитерористичної операції та/або операції Об`єднаних сил (ООС), плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки, що розташовані на тимчасово окупованій території та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб.
Абзацом 3 наведеної норми було визначено, що нараховані та сплачені за період проведення антитерористичної операції суми плати за землю відповідно до статей 269-289 цього Кодексу за земельні ділянки, розташовані на тимчасово окупованій території та/або території населених пунктів на лінії зіткнення, та/або території проведення антитерористичної операції, не підлягають поверненню на поточний рахунок платника податку, не спрямовуються на погашення грошового зобов`язання (податкового боргу) з інших податків, зборів, не повертаються у готівковій формі за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку. 
Разом з цим, Рішенням Конституційного Суду № 3-р(I)/2019 від 05.06.2019 вказане положення першого речення абзацу третього підпункту 38.7 пункту 38 підрозділу 10 розділу XX ПК України визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційними).
При цьому, колегія суддів вважає безпідставним посилання апелянта на необхідність внесення змін до ПК України, оскільки за приписами статті 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Згідно пункту 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду № 3-р(I)/2019 від 05.06.2019 року положення, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Отже, ГУ ДФС у Донецькій області не мало права відмовляти позивачу в поверненні надмірно сплаченої суми орендної плати, посилаючись на норму закону, яка була визнана неконституційною.
Відтак, в силу імперативних вимог вищевказаних норм ПК України контролюючі органи зобов`язані не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви підготувати висновок про повернення відповідних сум коштів та подати його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.
Враховуючи викладене, місцевий суд дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність ГУ ДФС у Донецькій області щодо не складання висновку про повернення суми надмірно сплачених грошових коштів та зобов`язання ГУ ДПС у Донецькій області підготувати висновок про повернення ТОВ «ШБ «Альтком» суми надмірно сплаченої орендної плати з юридичних осіб 424 282,43 грн. за напрямком погашення грошового зобов`язання / податкового боргу з податку на додану вартість та подати його для виконання відповідному органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.
Також рішенням місцевого суду, з метою ефективного виконання судового рішення, було встановлено судовий контроль за виконанням судового рішення у цій справі, шляхом подання звіту у відповідності до частини 1 статті 382 КАС України. 
Оскільки ГУ ДПС у Донецькій області в апеляційній скарзі не наводить незгоди та доводів щодо порушення місцевим судом норм процесуального права під час вирішення питання про встановлення судового контроля шляхом подання звіту, колегією суддів не надається оцінка судовому рішенні в цій частині.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені  Конституцією  та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, наявні підстави для задоволення позовних вимог.
Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи, а суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права до встановлених у справі обставин, з огляду на що підстави для скасування ухваленого у цій справі рішення відсутні.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

                                                                   ПОСТАНОВИВ: 

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 березня 2020 року у справі № 200/579/20-а – залишити без змін.
Повне судове рішення – 16 червня 2020 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк касаційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Головуючий суддя                                                                                 І. В. Сіваченко

Судді                                                                                            А. А. Блохін 

                                                                                                                                                                                                                                                  Т. Г. Гаврищук