П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

21 травня 2020 р.	м. Одеса	Справа № 540/709/19	
Час і місце ухвалення рішення суду 1 інстанції:
11:54 год., м. Херсон;
Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:
13.01.2020 року;
Головуючий в 1 інстанції: Морська Г.М.          
      П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
                          Головуючого судді - Єщенка О.В.
                           суддів                      - Димерлія О.О.
                                                            - Танасогло Т.М.
        За участю: секретаря - Іщенка В.О.
              представника апелянта - Веремієнко М.О.  

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 13 січня 2020 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Садар-М" до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Садар-М" звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі від 18.01.2019 року №0000091422 про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 170 грн.; №0000081422 про збільшення грошового зобов`язання по податку на додану вартість за основним платежем у розмірі 18   229 806,88 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями у сумі 4 557 451,72 грн.
В обґрунтування позову зазначено, що виявлені під час позапланової перевірки підприємства порушення приписів п. 49.2 ст. 49, п. 184.7 ст. 184 Податкового кодексу України в частині неподання звітності та не нарахування зобов`язань по податку на додану вартість за товари, суми ПДВ по яким були включені у складі податкового кредиту та які не використані в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника, безпосередньо пов`язані із неправомірними діями контролюючого органу з анулювання реєстрації ТОВ "Садар-М" як платника податку на додану вартість та розірвання договорів на подання звітності в електронному порядку. Вказані обставини свідчать про необґрунтованість нарахування позивачу грошового зобов`язання та застосування санкцій, у зв`язку із чим прийняті відповідачем податкові повідомлення-рішення мають бути скасовані в судовому порядку.
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 13 січня 2020 року адміністративний позов задоволено. Суд визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення форми ПС від 18.01.2019 року №0000091422, видане Головним управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у сумі 170 грн. Визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення форми Р від 18.01.2019 року №0000081422, видане Головним управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визначення зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у сумі 22 787 258,60 грн.
Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що судовим рішенням, яке набрало законної сили в іншій справі, встановлена об`єктивність перешкод у підприємства в поданні звітності по податку на додану вартість та необґрунтованість і протиправність рішення відповідача про анулювання реєстрації позивача як платника податку на додану вартість. Судовим рішенням в іншій справі визначено, що позивачем вжито усіх необхідних, достатніх та встановлених законом заходів для укладення з контролюючим органом договору про визнання електронних документів, а відповідачем не підтверджено належними доказами існування обставин, з якими пов`язується факт не подання податкових декларацій з податку на додану вартість протягом відповідного періоду та подання звітності з показниками, що свідчать про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту, і наявність яких відповідно до п.п. "г" п. 184.1 ст. 184 Податкового кодексу України є підставою для анулювання реєстрації платника податку на додану вартість.
З огляду на те, що обставини, встановлені рішенням суду в іншій адміністративній справі, що набрало законної сили, відповідно до приписів ч. 4 ст. 78 КАС України доказуванню не підлягають, суд першої інстанції дійшов висновку, що є обґрунтованими доводи позивача про неправомірність рішень відповідача, а відтак вбачають всі підстави для їх скасування.
В апеляційній скарзі Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати судове рішення та прийняти нове про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам, встановленим під час позапланової перевірки платника, за результатом якої виявлена наявність на балансі підприємства залишків товарно-матеріальних цінностей, суми податку по яким були включені до складу податкового кредиту та не були використані в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності Товариства. Крім того, судом першої інстанції необґрунтовано не враховано, що припинення договору про визнання електронних документів з підстав, передбачених законом, не позбавляє платника права на подання звітності як особисто так і шляхом її надіслання засобами поштового зв`язку. Вказані обставини у сукупності підтверджують правомірність висновків контролюючого органу про порушення позивачем п. 49.2 ст. 49, п. 184.7 ст. 184 Податкового кодексу України та відсутність підстав для задоволення позову і скасування відповідних податкових повідомлень-рішень.
Судом першої інстанції встановлено та як підтверджується матеріалами справи, у період з 14.12.2018 року по 17.12.2018 року Головним управлінням ДФС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ "Садар-М" з питань не подання платником податків в установлений законом строк податкової декларації з ПДВ за червень 2018 року та не нарахування податкових зобов`язань з ПДВ в останньому звітному (податковому) періоді, за результатом якої складено акт від 18.12.2018 року №244/21-22-14-04/40883621.
Зазначеною перевіркою встановлено порушення ТОВ "Садар-М" п. 49.2 ст. 49 Податкового кодексу України, в результаті чого не подано в установлений законом строк декларацію з податку на додану вартість за червень 2018 року; п. 184.7 ст. 184 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податкові зобов`язання з податку на додану вартість за звітний податковий період червень 2018 року у сумі 18 229 806,88 грн.
Згідно акту перевірки, підставою для висновків про заниження податкового зобов`язання по податку на додану вартість та несвоєчасне подання звітності стали відомості про формування податкового кредиту на підставі виписаних ТОВ "АЗИМУТ-Д" протягом травня 2017 року на адресу ТОВ "Садар-М" податкових накладних на суму ПДВ 18 229 806,88 грн. за операціями з постачання тютюнових виробів.
Водночас, контролюючим органом зазначено, що у зв`язку із наявністю залишків вказаних товарно-матеріальних цінностей Головним управлінням ДФС у м. Києві проводилась позапланова виїзна документальна перевірка ТОВ "Садар-М" з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за травень 2017 року у сумі 18 230 214 грн., за результатом якої складено акт від 11.08.2017 року №565/26-15-14-01/40883621 та винесено податкове повідомлення-рішення від 22.08.2017 року №0043271404 про зменшення вказаної суми бюджетного відшкодування по податку на додану вартість.
Обставини щодо наявності у підприємства товарно-матеріальних залишків підтверджено і судовим рішенням, яке набрало законної сили по справі №821/1375/17, а саме по справі, за результатом розгляду якої встановлена протиправність податкового повідомлення-рішення від 22.08.2017 року №0043271404.
Контролюючим органом враховано, що рішенням від 22.06.2018 року №298/21-22-08-01-20 анульовано реєстрацію ТОВ "Садар-М" як платника податку на додану вартість відповідно до п.п. "г" п. 184.1 ст. 184 Податкового кодексу України, а саме в результаті відсутності факту реалізації придбаного товару.
У зв`язку із чим, відповідач дійшов висновку про те, що відповідно до 184.7 ст. 184 Податкового кодексу України позивач мав визначити податкове зобов`язання по таких товарах не пізніше дати анулювання його реєстрації як платника податку на додану вартість та згідно із п. 49.2 ст. 49 Податкового кодексу України подати декларацію з податку на додану вартість за відповідний звітний період.
На підставі виявлених порушень Головним управлінням ДФС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі винесено податкові повідомлення-рішення від 18.01.2019 року №0000091422, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 170 грн.; №0000081422, яким позивачу визначено грошове зобов`язання по податку на додану вартість за основним платежем у розмірі 18 229 806,88 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями у сумі 4 557 451,72 грн.
Позивач скористався своїм правом адміністративного оскарження податкових повідомлень-рішень до контролюючого органу вищого рівня, проте його скарга залишена без задоволення, а податкові повідомлення-рішення - без змін.
Не погоджуючись із висновками відповідача, посилаючись на їх неправомірність і необґрунтованість, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
За правилами п.п. 49.1, 49.2 ст. 49 Податкового кодексу України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.
Платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.
Згідно із п. 49.3 ст. 49 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин)  податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.
Особливості оподаткування податком на додану вартість визначені Розділом V Податкового кодексу України.
Відповідно до п.п. 2) п. 180.1 ст. 180 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платником податку є будь-яка особа, що зареєстрована або підлягає реєстрації як платник податку.
Згідно із п.п. "г" п. 184.1 ст. 184 Податкового кодексу України реєстрація діє до дати анулювання реєстрації платника податку, яка проводиться шляхом виключення з реєстру платників податку і відбувається у разі якщо особа, зареєстрована як платник податку, протягом 12 послідовних податкових місяців не подає контролюючому органу декларації з податку на додану вартість та/або подає таку декларацію (податковий розрахунок), яка (який) свідчить про відсутність постачання/придбання товарів/послуг, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту.
Пунктом 184.6 ст. 184 Податкового кодексу України визначено, що у разі анулювання реєстрації особи як платника податку останнім звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається від дня, що настає за останнім днем попереднього податкового періоду, та закінчується днем анулювання реєстрації.
За правилами п. 184.7 ст. 184 Податкового кодексу України якщо товари/послуги, необоротні активи, суми податку по яких були включені до складу податкового кредиту, не були використані в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, такий платник податку в останньому звітному (податковому) періоді не пізніше дати анулювання його реєстрації як платника податку зобов`язаний визначити податкові зобов`язання по таких товарах/послугах, необоротних активах виходячи із звичайної ціни відповідних товарів/послуг чи необоротних активів, крім випадків анулювання реєстрації як платника податку внаслідок реорганізації платника податку шляхом приєднання, злиття, перетворення, поділу та виділення відповідно до закону.
Відповідно до п. 184.8 Податкового кодексу України у разі якщо платник податку, реєстрація якого анулюється, має податкові зобов`язання за результатами останнього податкового періоду, така сума податку враховується в суму зменшення бюджетного відшкодування, а в разі його відсутності у строки, визначені цим Кодексом, платник зобов`язаний погасити суму податкових зобов`язань або податкового боргу з цього податку, що виникли до такого анулювання, за їх наявності, незалежно від того, залишатиметься така особа зареєстрованою як платник цього податку на день сплати такої суми податку чи ні.
Разом з цим, п. 184.9 ст. 189 Податкового кодексу України у разі якщо за результатами останнього податкового періоду особа має право на отримання бюджетного відшкодування, таке відшкодування надається протягом строків, визначених цим розділом, незалежно від того, чи буде така особа залишатися зареєстрованою як платник цього податку на дату отримання такого бюджетного відшкодування, чи ні.
Колегія суддів враховує, що правомірність формування позивачем податкового кредиту по податку на додану вартість за травень 2017 року на суму 18 229 806,88 грн. встановлена судовим рішенням, яке набрало законної сили по справі №821/1375/17.
Обставини вказаної адміністративної справи також були досліджені контролюючим органом під час перевірки, за наслідками якої винесені оспорювані податкові повідомлення-рішення і які є предметом судового розгляді по даній справі.
У тому числі, судом першої інстанції правильно враховано, що судовим рішенням, яке набрало законної сили по справі №540/490/19, встановлена протиправність рішення контролюючого органу про анулювання реєстрації позивача як платника податку на додану вартість, зазначивши про те, що позивачем вжито усіх необхідних, достатніх та встановлених законом заходів для укладення з контролюючим органом договору про визнання електронних документів, а неподання звітності із ПДВ відбулось із незалежних від позивача причин та за відсутності його вини.
Судовим рішення у вказаній справі визначена не доведеність факту не подання позивачем податкових декларацій з податку на додану вартість протягом періоду з липня 2017 року по травень 2018 року та подання за червень 2017 року з показниками, що свідчать про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового, та можливість анулювання реєстрації платника податку на додану вартість відповідно до п.п. «г» п. 184.1  ст.  184 Податкового кодексу України  на підставі складеної податковим органом довідки про подання/неподання платником ПДВ контролюючому органу декларації з податку на додану вартість протягом 12 послідовних податкових місяців.
В силу приписів ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Таким чином, з огляду на те, що реальність господарських операцій, суми податку на додану вартість за результатом яких позивачем включено у складі податкового кредиту за травень 2017 року, підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили в іншій справі, а відтак підтверджено використання поставки товару в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника, у тому числі цим рішенням визначено його право на бюджетне відшкодування за рахунок цих сум, колегія суддів вважає, що у контролюючого органу не виникло правових підстав для висновків про порушення Товариством п. 184.7  ст.  184 Податкового кодексу України.
Разом з цим, оскільки анулювання реєстрації позивача як платника податку на додану вартість та припинення дії договору про прийняття документів в електронному вигляді відбулось за відсутності законних підстав, колегія суддів не може погодитись із висновком контролюючого органу про наявність у позивача податкового обов`язку щодо звітування шляхом безпосереднього подання декларацій на підставі п. 49.3 ст. 49 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин).
Враховуючи викладене та з огляду на те, що рішення відповідача не відповідають критерію обґрунтованості і правомірності, прийняті з використанням повноважень не з метою, з якою цими функціями наділено суб`єкта владних повноважень, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що встановлені під час розгляду справи обставини дають безумовні підстави для задоволення адміністративного позову та скасування оспорюваних рішень контролюючого органу.  
З огляду на наведене, оскільки висновки суду про наявність підстав для задоволення позову відповідають нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, та обставинам справи, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до вимог ст. 316 КАС України підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 139, 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі - залишити без задоволення.
Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 13 січня 2020 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено та підписано 22.05.2020 року.

   Головуючий суддя:                                                            О.В. Єщенко
                             
                            судді:                                                            О.О. Димерлій
                                                                                                    
                                                                                                   Т.М. Танасогло