ОКРЕМА ДУМКА

18 травня 2020 року 
м. Київ

Справа №  910/14838/18 

Ухвалою Верховного Суду від 18.05.2020 у справі  № 910/14838/18, зокрема, призначено проведення судового засідання з розгляду касаційної скарги у згаданій справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, за допомогою системи відеоконференцзв`язку "EasyCon".

Ухвалу мотивовано посиланням на частину четверту статті 197 ГПК України, Порядок роботи з технічними засобами відеоконференцзв`язку під час судового засідання в адміністративному, цивільному та господарському процесах за участі сторін поза межами приміщення суду, затверджений наказом Державної судової адміністрації України від 23.04.2020 № 196 (далі - Порядок), Інструкцію щодо участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою програмного забезпечення "EasyCon", що знаходиться за вебпосиланням  https://easycon.com.ua/vkz_help_uk-ua.pdf (далі - Інструкція).

Такі посилання вважаю необґрунтованими.

Частиною четвертою статті 197 ГПК України передбачена лише можливість учасників справи брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів, але не обов`язок суду щоразу влаштовувати таку відеоконференцію за бажанням учасника (учасників) справи. У сукупності з необов`язковістю здійснення касаційного розгляду за участю представників учасників справи це означає, що відеоконференція з використанням власних технічних засобів учасників справи має призначатися й проводитися касаційним судом лише за наявності дійсної необхідності в цьому, чого в даному разі ні заявником, ні судом не обґрунтовано. Не вбачається з ухвали й неможливості реалізації заявником свого передбаченого частиною першою статті 197 ГПК України права брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду без використання власних технічних засобів (тобто у приміщенні іншого суду, якому можливо було б доручити проведення такої відеоконференції). 

Згадані Порядок та Інструкція є підзаконними актами, якими в принципі не може визначатися порядок (алгоритм) і правовий механізм вчинення судом процесуальних дій, оскільки відповідні питання можуть бути предметом регулювання, виключно законодавчого акта. Ні Державна судова адміністрація України, ані будь-який інший державний орган не уповноважувалися на прийняття (видання) цих актів. Згаданою частиною четвертою статті 197 ГПК України передбачалося визначення ДСА України виключно і тільки порядку підтвердження особи учасника справи, і то лише в одному випадку - якщо особа не має електронного підпису.

Відтак Порядок та Інструкція не відповідають положенням ГПК України, згідно з якими:
- саме ГПК України встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах (стаття 1);
- судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (частина перша статті 3);
- суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України (частини друга, третя статті 11).

Отже, зазначені акти не підлягали застосуванню судом у постановленні згаданої ухвали.

У задоволенні заяви ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" про розгляд справи в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів слід було відмовити.

Суддя                                                                         В. Селіваненко