[1]
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ
 
13 березня 2020 року                                                                                        м. Київ
 
Суддя Київського апеляційного суду - Сілкова І.М., за участю ОСОБА_1 та його захисника Соловйова Є.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника Соловйова Є.В. на постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 16 січня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, - 
 
В С Т А Н О В И Л А:
 
Цією постановою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200,00 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
 
Як встановив суддя у постанові, з посиланням на протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №373315, 03.11.2019 року о 23 год. 15 хв., на просп. Відрадний, 32 в м. Києві ОСОБА_1 керував автомобілем «Ауді» номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей розширені, тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя, який від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.  
 
На дану постанову захисник Соловйов Є.В., діючи в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 16.01.2020 року, а провадження в справі стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. 
В обґрунтування доводів поданої апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції вимог ст.ст. 245, 251, 280 КУпАП, оскільки суд неповно з`ясував усі фактичні обставини, надав неправильну оцінку наявним в матеріалах справи доказам, що призвело до прийняття незаконного судового рішення, висновки якого не відповідають фактичним обставинам справи та не підтверджуються належними і допустимими доказами.
При цьому зазначає, що всупереч вимогам ст. 251 КУпАП, суд першої інстанції не врахував, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 керував автомобілем, про що він та свідок ОСОБА_2 зазначали у своїх поясненнях під час судового розгляду, вказуючи, що за кермом автомобіля перебувала саме цивільна дружина ОСОБА_1 - ОСОБА_2 . Крім цього, з наявних у справі відеозаписів нагрудних відеореєстраторів працівників поліції також вбачається, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а лише стояв біля автомобіля. Тобто сам факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 не підтверджується матеріалами справи і додані до протоколу докази не спростовують пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Також апелянт посилається на порушення поліцейськими процедури проведення огляду водія на стан сп`яніння, передбаченої ст. 266 КУпАП та  «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року №1103). Так, згідно п.6 даного Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП. І лише в разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду в закладі охорони здоров`я, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. Однак, в матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 направлявся до медичного закладу і що саме в закладі охорони здоров`я він відмовився від проходження огляду.
Апелянт вказує, що наявний в матеріалах справи відеозапис з нагрудної камери поліцейського є небезперервним, що є порушенням приписів п.5 Розділу II «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої Наказом МВС від 18.12.2018 року №1026, а із наданого відеозапису неможливо ідентифікувати свідків правопорушення, в присутності яких висувалась вимога про проходження огляду на стан сп`яніння. Крім цього, у письмових поясненнях свідків не вказано, а на відеозаписі не зафіксовано від якого огляду відмовився ОСОБА_1 та який саме огляд йому пропонувався.
 
Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Соловйова Є.В. на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та апеляційні доводи, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника Соловйова Є.В., виходячи з наступного.
 
Так, перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 встановлено, що суд першої інстанції розглянув справу у відповідності з  вимогами ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП, всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчинення правопорушення та прийняв рішення, зміст якого відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.
 
В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 заперечував свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення та пояснив, що ввечері 03.11.2019 року він та його цивільна дружина ОСОБА_2 повертались додому на автомобілі «Ауді» н.з. НОМЕР_1 . При цьому, автомобілем керувала саме ОСОБА_2 , а він в цей час перебував на передньому пасажирському сидінні автомобіля. Вважає, що працівники поліції почали висувати йому претензії та вимагали пройти огляд на стан сп`яніння, оскільки у нього виник з ними конфлікт, а відмовився від огляду, так як не керував автомобілем.
При цьому стверджував, що взагалі не вживає жодних наркотичних речовин, а працівники поліції діяли безпідставно та упереджено.
 
Під час апеляційного розгляду справи за клопотанням сторони захисту в якості свідка була допитана цивільна дружина ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , яка пояснила, що вона разом з ОСОБА_1 працюють аніматорами та організовують дитячі заходи і ввечері 03.11.2019 року вони поверталися після роботи додому на автомобілі «Ауді» н.з. НОМЕР_1 . За кермом даного автомобіля перебувала вона, а ОСОБА_1 сидів на передньому пасажирському сидінні. Після їх зупинки працівниками поліції вони їм повідомляли, що автомобілем керувала саме вона, однак з незрозумілих причин поліцейські стверджували, що саме ОСОБА_1 керував даним автомобілем та безпідставно висунули йому вимогу пройти огляд на стан сп`яніння.
 
Переглядаючи оскаржуване рішення в межах доводів поданої апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно з`ясував всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, а зміст оскаржуваної постанови відповідає вимогам, встановленим ст.ст. 283, 284 КУпАП, в якій наведено докази, на яких ґрунтується висновок суду про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, і цим доказам дана належна правова оцінка та зазначено мотиви відхилення інших доказів, на які посилався захисник під час розгляду справи в суді першої інстанції в обґрунтування позиції захисту, яка є аналогічною за змістом доводам його апеляційної скарги.
Отже, вирішуючи питання щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції, на підставі аналізу перевірених в судовому засіданні доказів в їх сукупності, зокрема: протоколу про адміністративне правопорушення від 03.11.2019 року серії ДПР18 №373315, в якому зазначено, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння (неприродна блідість обличчя, зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук), який від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 1); письмових пояснень цих свідків, які засвідчили відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння (а.с. 3); даних рапорта від 03.11.2019 року за підписом інспектора УПП в м. Києві ОСОБА_5 щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення (а.с. 6); даних постанови серії ДП18 №264184 від 03.11.2019 року (а.с. 5) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП, за порушення ним п.11.4 ПДР України, а саме за виїзд на призначений для зустрічного руху бік дороги, що підтверджує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом; розписки гр. ОСОБА_2 (а.с. 4), яка підтвердила факт залишення на зберігання автомобіля «Ауді» н.з.  НОМЕР_1  за адресою: м. Київ, вул. Курчатова, 6, що підтверджує факт відсторонення водія ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, а також даних відеозапису з нагрудного відеореєстратора працівника поліції (а.с. 7), дійшов обґрунтованого висновку про порушення водієм ОСОБА_1 п.2.5 ПДР України, з чим також погоджується і суд апеляційної інстанції.
 
Незважаючи на заперечення ОСОБА_1 , який стверджував, що був пасажиром і не керував транспортним засобом та взагалі не вживає ніяких наркотичних засобів, його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП повністю підтверджується сукупністю наявних в матеріалах справи доказів, які об`єктивно узгоджуються між собою і з достатньою повнотою підтверджують факт порушення останнім вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України та спростовують доводи апеляційної скарги його захисника про відсутність події даного адміністративного правопорушення, а також про порушення порядку проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, передбаченого ст. 266 КУпАП та «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».
 
До того ж, аналогічні  доводи захисника Соловйова Є.В. вже були предметом перевірки суддею місцевого суду, який обґрунтовано не прийняв їх до уваги, пославшись на дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, письмові пояснення свідків   ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та дані відеозапису з місця події, з якого вбачається, що ані ОСОБА_1 , ані ОСОБА_2 на місці події не вказували на обставини, про які вони зазначали у своїх поясненнях під час судового розгляду даної справи, а на вимогу поліцейського до ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у лікаря-нарколога останній відмовився в присутності двох свідків.
 
Крім цього, як зазначено в рапорті інспектора УПП в м. Києві ОСОБА_5 (а.с. 6), 03.11.2019 року приблизно о 23 год. 15 хв. під час несення служби в складі екіпажу 0902 було виявлено автомобіль «Ауді» н.з. НОМЕР_1 , водій якого порушив вимоги правил дорожнього руху, а саме п.11.4 ПДР України, у зв`язку з чим було прийнято рішення зупинити даний транспортний засіб для складання відносно водія протоколу про адміністративне правопорушення. Здійснивши зупинку даного автомобіля, в ході спілкування з водієм - ОСОБА_1 у останнього було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння.
 
Отже, твердження сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а за кермом автомобіля перебувала ОСОБА_2 апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки ні ОСОБА_1 , ні його захисник не надали жодних доказів на підтвердження зазначених ними доводів, дії працівників поліції та постанову серії ДП18 №264184 від 03.11.2019 року (а.с. 5) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП не оскаржували, а тому суд критично ставиться до пояснень свідка ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , наданих під час апеляційного розгляду справи про те, що останній не керував транспортним засобом, оскільки зазначені ними обставини не знайшли свого об`єктивного підтвердження під час судового розгляду та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, в тому числі даними відеозаписів з нагрудного відеореєстратора працівника поліції (а.с. 7), згідно яких, ОСОБА_1 не висловлював жодних заперечень і не вказував, що він не керував транспортним засобом після оголошення йому складеного стосовного нього протоколу щодо суті вчиненого ним адміністративного правопорушення. 
 
Апеляційний суд критично ставиться до пояснень свідка ОСОБА_2 , наданих під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, оскільки вони є суперечливими, не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються сукупністю наявних в матеріалах справи доказів. 
Так, свідок ОСОБА_2 у своїх поясненнях наданих під час апеляційного розгляду справи зазначала, що саме вона керувала автомобілем, а її чоловік в цей час перебував на пасажирському сидінні, однак як зафіксовано на відеозаписі з нагрудної камери (відеореєстратора) поліцейського (а.с. 7 відеозапис №….4001159 на 1 хв. 30 сек.), сам ОСОБА_1 безпосередньо на місці події пояснював поліцейському, що випадково виїхав на смугу зустрічного напрямку та готовий пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.                        
 При цьому, слід зазначити, що свідок ОСОБА_2 перебуває у близьких стосунках з ОСОБА_1 , тобто є зацікавленою особою, а тому апеляційний суд розцінює її пояснення як такі, що надані з метою допомогти ОСОБА_1 уникнути відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.
 
Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
 
Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
 
Твердження ОСОБА_1 про те, що він не вживає наркотичних засобів та перебував у тверезому стані під час спілкування з працівниками поліції, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 був складений не за керування ним транспортним засобом в стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а за порушення ним п.2.5 Правил дорожнього руху України, тобто за відмову водія від проходження відповідно до встановленого порядку медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП і залучені працівниками поліції свідки засвідчили саме відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, а не перебування останнього в стані наркотичного сп`яніння, що також об`єктивно підтверджується відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції.
 
Доводи апеляційної скарги захисника про порушення поліцейськими процедури проведення огляду водія на стан сп`яніння, передбаченої ст. 266 КУпАП та «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», оскільки працівники поліції не пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, як того вимагає ч.2 ст. 266 КУпАП та не повідомили йому, який саме огляд і в який спосіб він має пройти на вимогу поліцейського, апеляційний суд вважає безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки за приписами пункту 1 Розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння  або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», огляд водія на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів проводиться поліцейським лише за наявності у водіїв ознак алкогольного сп`яніння, в той час, як пунктом 12 цього Розділу передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4, Розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я для встановлення наявності чи відсутності такого стану. Крім того, пунктом 7 Розділу ІІІ Інструкції встановлено імперативну вимогу на обов`язковість проведення лабораторних досліджень у випадку виявлення у особи ознак наркотичного сп`яніння чи перебування під дією психотропної речовини.
Таким чином, згідно з вимогами вказаної Інструкції, огляд водія на стан наркотичного сп`яніння проводиться виключно в закладі охорони здоров`я і не може бути проведений поліцейським на місці зупинки транспортного засобу.
                      
Крім того, як вбачається з матеріалів справи, що також підтверджується даними відеозапису з нагрудної камери поліцейського (а.с. 7, відеозапис №…..6001160), поліцейський в присутності двох свідків пропонував водію ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у лікаря-нарколога, на що останній відмовився і залучені працівниками поліції свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 засвідчили відмову ОСОБА_1 від проходження огляду у своїх письмових поясненнях (а.с. 3).
                       
Також апеляційний суд вважає безпідставними і посилання захисника на відсутність будь-яких даних про те, що ОСОБА_1 направлявся до медичного закладу, оскільки як вбачається з матеріалів справи, що також підтверджується даними відеозапису з нагрудної камери поліцейського, водій ОСОБА_1 в присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у лікаря-нарколога, а тому останній не направлявся поліцейським до відповідного закладу охорони здоров`я для проведення такого огляду.
 
З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в справі зібрано достатньо доказів на підтвердження факту порушення водієм ОСОБА_1 п.2.5 Правил дорожнього рухуУкраїни та наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що відповідає встановленим фактичним обставинам справи, а тому постанова судді Солом`янського районного суду м. Києва від 16.01.2020 року стосовно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування та закриття провадження в справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, про що ставиться питання в апеляційній скарзі його захисника, відсутні.
 
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд -
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу захисника Соловйова Є.В., подану в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 16 січня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП - без зміни.
 
Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає. 

                  Суддя 
Київського апеляційного суду                                                               І.М. Сілкова   

Справа№ 33/824/986/2020  Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП
Головуючий в І інстанції - Зелінська М.Б.
Головуючий в апеляційній інстанції - Сілкова І.М.