Справа № 752/1308/20	 	 	 	Головуючий у І інстанції Хоменко В.С.	
Провадження № 33/824/1502/2020	 	 	 	Доповідач у 2 інстанції Шроль В. Р.	
Категорія ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП	 	 	 	 	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И
 
17 червня 2020 року                                                                  м. Київ
 
Суддя Київського апеляційного суду В.Р.Шроль, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на постанову судді Голосіївського  районного суду м. Києва від 24 лютого 2020 року, якою 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з   ОСОБА_1 в дохід держави 420 грн. 40 коп. судового збору,
 
В С Т А Н О В И В :
За постановою  ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 12.01.2020 року о 02 год. 00 хв. керуючи автомобілем Honda д.н.з. НОМЕР_1 в м. Києві по вул. Академіка Заболотного, 25, з ознаками алкогольного сп`яніння і, в порушення п. 12.1, 13.1 ПДР, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з тролейбусом № 1363, який рухався попереду, в результаті транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, а також, в порушення вимог п.2.5 ПДР, від огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків відмовився. 
В апеляційній скарзі захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, просить скасувати постанову, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях особи складу  адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, матеріали, складені за ст. 124 КУпАП повернути до УПП м. Києва для складання протоколу належної особи. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає про те, що ОСОБА_1 не  керував транспортним засобом, під час ДТП перебував в машині на пасажирському сидінні в стані сильного алкогольного сп`яніння, не знав хто перебував за кермом, проте, на наступний день виявилося, що керував автомобілем під час здійснення ДТП його друг на ім`я « ОСОБА_2 », який злякався і втік з місця ДТП.  Вважає, що у матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні належні та допустимі докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень та суддею безпідставно відмовлено у допиті свідка особу, який перебував за кермом транспортного засобу і вчинив ДТП. 
 
Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, та його захисника, що підтримали апеляційну скаргу, допитавши свідка, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, вважаю її такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
 
Факти  ДТП та відмови від проходження огляду ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в апеляційній скарзі не оспорюється.
 
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, за обставин, зазначених у постанові, стверджується дослідженими суддею в судовому засіданні доказами, що містяться у схемі місця ДТП, письмових  поясненнях  водія тролейбуса ОСОБА_3 , свідків відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, відеозаписі події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
 
Зазначеним доказам по справі суддею надана належна оцінка і висновок про порушення ОСОБА_1 вимог п.2.5,12.1,13.1 ПДР ґрунтується на досліджених суддею доказах.
 
Як пояснив ОСОБА_1 при апеляційному розгляді він на автомобілі приїхав до СТО, яке було розміщене у гаражі його знайомого. Там він вжив значну кількість алкогольних напоїв та заснув на пасажирському сидінні свого автомобіля. Прокинувся лише після дорожньо-транспортної пригоди на пасажирському сидінні свого автомобіля з розбитою головою, але хто керував автомобілем не знав. Наступного дня довідався , що за кермом автомобіля перебував його знайомий ОСОБА_2 , який після ДТП втік з автомобіля. Постанови, які винесені поліцейськими на місці події за керування транспортним засобом без посвідчення водія, свідоцтва про реєстрацію автомобіля та страхового полісу, оплатив на протязі 10 днів.
 
Доводи ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом та не здійснював ДТП спростовуються наявними доказами по справі.
 
Так, з  пояснень водія тролейбуса ОСОБА_3 вбачається, що він відчув удав в задню частину тролейбуса. Після цього він вийшов з тролейбуса і водій автомобіля, який був на підпитку, пропонував  йому гроші та роз`їхатися, але він відмовив. Після відмови водій сів на пасажирське сидіння свого автомобіля. Водій перебував у автомобілі один. 
 
З відеозапису з бодікамери поліцейського, який прибув на подію,  вбачається, як ОСОБА_1 з ознаками сп`яніння та розбитою головою перебував на пасажирському сидінні автомобіля та на  питання поліцейського про причини в`їзду у задню частину тролейбусу пояснював, що «провтикав».
 
Допитаний при апеляційному розгляді  ОСОБА_2 в якості свідка пояснив, що перебував у тому ж гаражі, що й ОСОБА_1 , який вжив значну кількість спиртних напоїв та заснув на пасажирському сидінні свого автомобіля. Оскільки він проживав поруч з місцем проживання ОСОБА_1   та знав останнього, то він на автомобілі повіз його додому. По дорозі додому зіткнувся з тролейбусом та втік з місця події. В цей час ОСОБА_1 спав на пасажирському сидінні і після зіткнення він не бачив у нього крові чи будь-яких тілесних ушкоджень.
 
Показання ОСОБА_2 у якості свідка вважаю необ`єктивними, оскільки надані зацікавленою особою, і містять протиріччя з іншими доказами.
 
Твердження ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом, спростовуються також його поясненнями про сплату штрафу за винесеними йому поліцейськими на місці події постановами про притягнення до адміністративної відповідальності за керування автомобілем без реєстраційних документів , посвідчення водія та страхового полісу.
 
Таким чином вимоги  апеляційної скарги є безпідставними.
 
Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено з дотриманням вимог ст.ст.33,36 КУпАП.
 
Порушень норм процесуального права, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування постанови не встановлено.
 
За таких обставин постанова є законною.
 
Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, залишити без задоволення, а постанову судді Голосіївського  районного суду м. Києва від 24 лютого 2020 року щодо  ОСОБА_1  - без зміни.
 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                            В. Р. Шроль