33/804/281/20 
                                                                                265/2498/20 
                                               
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2020 року             м. Маріуполь
Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду    Свіягіна І.М., 
при секретарі        Костомановій А.Є.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – 
         ОСОБА_1 , 

захисника        Ангеловського Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15 квітня 2020 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 340 грн. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн,
в с т а н о в и л а:
згідно постанови суду, 31 жовтня 2019 року близько 07:30 години водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Ford реєстраційний номер НОМЕР_1 на перехресті вулиці Пашковського та вулиці Волгоградської в Лівобережному районі міста Маріуполя Донецької області, здійснив обгін транспортного засобу ВАЗ211540 реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого відбулось зіткнення з вказаним автомобілем. В результаті зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження, водій ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.14.6 “а”, Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.
Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15 квітня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.
На зазначену постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить останню скасувати, провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, щодо нього закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, а саме за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Посилається на те, що 31.10.2019 року він дійсно, керуючи технічно справним автомобілем, здійснював рух по вул. Пашковського в напрямку бульвару Меотіди, увімкнувши сигнал повороту ліворуч, почав здійснювати обгін автомобілів, які рухалися в попутному напрямку.
Під`їжджаючи до нерегульованого перехрестя проїзних частин вул. Пашковського та вул. Волгоградської, водій автомобіля ВАЗ під керуванням ОСОБА_2 в попутному напрямку, без увімкнення сигналу повороту ліворуч, почав здійснювати маневр повороту на вул. Волгоградську, в результаті чого відбулось зіткнення. Його покази відносно ДТП підтверджені висновками судової автотехнічної експертизи.
Суддя не взяв до уваги той факт, що він завчасно виїхав на смугу зустрічного руху, тобто першим здійснив маневр і мав перевагу, і водій ОСОБА_2 був зобов`язаний перед будь-яким маневром, в тому числі і перед виїздом на перехрестя, переконатися у відсутності транспортних засобів в попутному напрямку, виконавши вимоги п.10.1 ПДР України.
Крім того, просив поновити строк на апеляційне оскарження, у зв`язку з тим, що він, хоча і був присутнім у судовому засіданні 15 квітня 2020 року, проте постанова суду не була проголошена. Копію постанови він отримав лише 08 травня 2020 року в суді першої інстанції.
Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Ангеловського Л.М., які підтримали доводи апеляційної скарги, просили постанову суду скасувати, провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, а саме за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення; перевіривши матеріали справи, вважаю що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова судді скасуванню.
Згідно постанови суду, ОСОБА_1 та його захисник адвокат Ангеловський Л.М. були присутні в судовому засіданні 15 квітня 2020 року, давали пояснення відносно обставин ДТП. Однак, беручи до уваги, що під час розгляду справи не відбувалась фіксація та не вівся журнал судового засідання, спростувати посилання ОСОБА_1 та його захисника адвоката Ангеловського Л.М. про те, що в цей день судове рішення не було проголошено, не можливо, тому апеляційну скаргу треба вважати поданою у встановлений законом строк.
Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Між тим, вказані вимоги закону, судом першої інстанції не дотримано, що призвело до передчасного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення при встановлених судом першої інстанції обставинах.
Так, суд першої інстанції, обґрунтовуючи свої висновки, послався на протокол про адміністративне правопорушення і інші матеріали.
Суд першої інстанції, постановляючи рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП зазначив, що його вина підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, схемою місця ДТП із фототаблицею до неї, письмовими поясненнями учасників ДТП та висновками судової автотехнічної експертизи №1/19-307 від 24 січня 2020 року.
Зокрема, мотивуючи прийняте рішення по справи суд першої інстанції виходив з того, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбачений ст.124 КУпАП, оскільки дії водія автомобіля марки «Ford», реєстраційний номер НОМЕР_1 не відповідали вимогам п. 14.6 а ПДР, а саме те, що обгін на перехресті заборонено. Такий висновок було зроблено судом на підставі схеми місця ДТП із фототаблицею до неї, письмових пояснень учасників ДТП та висновків судової автотехнічної експертизи №1/19-307 від 24 січня 2020 року.
За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі « ОСОБА_3 та інші проти Російської Федерації» одним із завдань вмотивованого рішення є демонстрація сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України») і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Також за змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Хаджинастасиу проти Греції», національні суди повинні зазначати з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтується їхнє рішення, що, серед іншого, дає стороні можливість ефективно скористатися наявним у неї правом на апеляцію.
В контексті вищевказаних позицій ЄСПЛ, приймаючи постанову по суті спору, суду першої інстанції слід було відповісти на ряд питань, які мають значення для встановлення об`єктивної істини, зокрема погодитись з аргументами сторін або заперечити їх, навівши відповідне мотивування. При цьому, висновок суду першої інстанції, що дії ОСОБА_1 створювали умови і знаходились в причинному зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди є повним текстуальним відтворенням висновку, підготовленого експертом.

Разом з тим, з того ж висновку судової автотехнічної експертизи №1/19-307 від 24 січня 2020 року вбачається, що водій ВАЗ211540  АН1798ІРМороз ОСОБА_4 ., для забезпечення безпеки дорожнього руху, перед зміною напрямку руху ліворуч, в напрямку смуги руху автомобіля Ford НОМЕР_1 повинен був переконатися що це буде безпечно і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, а саме водію Ford, тобто повинен був діяти у відповідності до вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України. З технічної точки зору, в дані дорожній обстановці, водій автомобіля ВАЗ 211540 виконуючи вимоги п.10.1 Правил дорожнього руху України мав технічну можливість запобігти даній дорожньо-транспортній пригоді, вказані дії не відповідали вимогам вказаних правил та на думку експерта знаходяться в причинному зв`язку з настанням даної події.
Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги суд констатує, що відповідно до пп. «а» п. 14.6 ПДР обгін на перехресті заборонено; відповідно до п. 10.1 ПДР перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Таким чином, експерт приходить до висновку, що дії обох учасників ДТП мають ознаки порушення Правил дорожнього руху, зокрема дії водія ОСОБА_1 суперечать вимогам пп. «а» п. 14.6 ПДР, а дії водія ОСОБА_2 суперечать вимогам п. 10.1 ПДР. При цьому, у остаточний висновок експерта покладені дані, виходячи зі слів водіїв обох транспортних засобів у двох варіантах. 
Разом з тим, лише щодо одного з водіїв було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №296441 від 01.05.2020 року, з якого вбачається, що 31 жовтня 20 року близько 07:30 години водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Ford реєстраційний номер НОМЕР_1 на перехресті вулиці Пашковського та вулиці Волгоградської в Лівобережному районі міста Маріуполя Донецької області, здійснив обгін транспортного засобу ВАЗ211540 реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 внаслідок чого відбулось зіткнення з вказаним автомобілем. В результаті зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження, водій ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження (а.с.2).
Наведене свідчить, що суд першої інстанції формально підійшов до судового розгляду, чим допустив неповноту судового розгляду.
Зокрема, ОСОБА_1 та його захисник адвокат Ангеловський Л.М. в судовому засіданні як суду першої, так і апеляційної інстанції, наполягали на тому, що в діях водія ОСОБА_1 не було порушень пп. «а» п.14.6 ПДР, оскільки останній почав здійснювати маневр обгону до неврегульованого перехрестя, а зіткнення відбулось не на перехресті. Наполягали на тому, що водій ОСОБА_1 завчасно виїхав на смугу зустрічного руху, тобто першим здійснив маневр і мав перевагу, і водій ОСОБА_2 був зобов`язаний переконатися у відсутності транспортних засобів в попутному напрямку.
Крім того, посилались на те, що схема до протоколу ОМП від 31.10.2019 року складена некоректно, оскільки в ній не вказано місце дорожньо-транспортної пригоди, в протоколі огляду ДТП вказано: координація місця ДТП – відповідно до схеми. 
Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги в контексті встановлення обставин справи, слід зазначати, що відповідно до п. 10.1 ПДР перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Виконання цього правила виключає ДТП, за умови дотримання всіма іншими учасниками дорожнього руху ПДД. Не виконання пп. «а» п. 14.6 ПДД, в контексті обставин цієї справи, не може само по собі стовідсотково розцінюватись, як єдина причина для настання ДТП. Проте сукупність порушень ПДД водіями на вказаній ділянці у цей період часу призвело до настання ДТП.
Враховуючи те, що у експертне дослідження покладено два варіанта висновків, а саме: пояснення водія ОСОБА_1 , відповідно до яких у ДТП винен водій ОСОБА_2 , порушивши п.10.1 ПДР та пояснення водія ОСОБА_2 , відповідно до яких винен водій ОСОБА_1 , порушивши пп. «а» п.14.6 ПДР та водій ОСОБА_2 , порушивши п.10.1 ПДР, безспірно встановити вину водія ОСОБА_1 у дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 31 жовтня 2019 року не можливо.
Згідно ч.2 ст.62 Основного Закону, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.
Таким чином, при апеляційному розгляді не встановлено достатніх і допустимих доказів, узгоджених між собою, на підтвердження вини водія ОСОБА_1 у скоєнні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України.
Враховуючи вищенаведене, оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, зважаючи на те, що судом першої інстанції були допущені порушення процесуального законодавства та недотримано повноту судового розгляду, апеляційний суд приходить до висновку про скасування постанови Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15 квітня 2020 року, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. 
На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст.247,289,294 КУпАП, 
п о с т а н о в и л а :
апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15 квітня 2020 року, щодо ОСОБА_1 , якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 340 грн. – скасувати.
Провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й  оскарженню не підлягає.

Суддя Донецького апеляційного суду    І.М. Свіягіна