ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2572/20 Справа № 183/4298/18 	  	Суддя у 1-й інстанції - Сорока О. В. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова  М. Ю.	

Категорія 34  
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2020 року                                                                 м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - Петешенкової М.Ю.,
суддів - Деркач Н.М., Пищиди М.М.,
при секретарі - Пивоваровій А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2019 року 
у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ПП ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа - ПП ОСОБА_3 , в якому просить стягнути з відповідача спричинену внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майнову шкоду у розмірі 25 200 грн., спричинену моральну шкоду у розмірі 15 000 грн., а також судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 10 липня 2017 року о 17.30 годині на перехресті автодороги Знамянка - Луганськ - Ізварино 246 км. + 200 метрів та під`їзної дороги с.Піщанка дорозі, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ГАЗ 332, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який порушив Правила дорожнього руху України, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем Альфа Ромео, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням позивача. 
Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно - правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована в ТДВ «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус», на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності серії АК № 2277821, у зв`язку з чим звернувся до зазначеної страхової компанії з заявою щодо здійснення організації заходів, направлених на оцінку та відшкодування шкоди.

Згідно висновку спеціаліста автотоварознавця, складеного 24 липня 2017 року на замовлення позивача, вартість матеріального збитку, заподіяного внаслідок дорожньо-транспортної події автомобілю Альфа Ромео, номерний знак JOA 291 становить 51 333,45 грн., без врахування ПДВ.
Страховою компанією здійснено страхове відшкодування спричиненої майнової шкоди у розмірі 33 333,45 грн. Разом з тим, фактичні його витрати з ремонту пошкодженого транспортного засобу перевищують розмір сплаченого страхового відшкодування, тому посилаючись на вимоги ст. 1194 ЦК України, просить стягнути з відповідача різницю між встановленим експертом матеріальним збитком та страховою виплатою, що складає 18 000 грн. Крім того, для усунення наслідків дорожньо-транспортної пригоди, він змушений був нести реальні витрати на послуги евакуатора у розмірі 5 700 грн., а також витрати для проведення експертизи у розмірі 1 500 грн.
В обґрунтування спричиненої моральної шкоди зазначає, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди він отримав багаточисленні тілесні ушкодження, декілька днів після аварії відчував сильний фізичний біль, після лікування відчуває досі погіршення здоров`я. Крім того, він тривалий час втратив засіб пересування, тому відчував постійний дискомфорт, оскільки працював торговим представником та використовував автомобіль для швидкого пересування між торговими точками. Всі заходи, пов`язані з відшкодуванням шкоди, в тому числі заходи щодо проведення експертизи автомобіля, звернення до страхової компанії вимагали від нього додаткових зусиль, які порушили його звичний спосіб життя. Спричинену моральну шкоду оцінює в 15 000 грн.
Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2019 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, третя особа - ПП Чешуко - задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , спричинену майнову шкоду у розмірі 23 700 грн., спричинену моральну шкоду у розмірі 1 000 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , витрати на проведення автотоварознавчої експертизи у розмірі 1 500 грн. та судовий збір у розмірі 704,80 грн.
В іншій частині позову ОСОБА_4 - відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду,  ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив рішення суду скасувати в частині задоволення позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Апеляційну скаргу мотивовано безпідставністю покладення на нього обов`язку із відшкодування позивачеві різниці між встановленим експертом матеріальним збитком та страховою виплатою, оскільки останнім надано згоду на суму відшкодування у визначеному страховою компанією розмірі. У разі незгоди із відшкодованою сумою, позивач має право на пред`явити свої вимоги до страхової компанії, що відповідає висновкам Верховного суду у справі № 295/12342/16-ц від 27 березня 2019 року. 
Учасники процесу правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу, передбаченим ст.360 ЦПК України, не скористалися.
Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Аналіз доводів апеляційної скарги свідчить про те, що судове рішення суду першої інстанції оскаржується тільки в частині задоволення позовних вимог, а тому переглядається апеляційним судом лише в цій частині.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 10 липня 2017 року о 17.30 годині на перехресті автодороги Знамянка - Луганськ - Ізварино 246 км. + 200 метрів та під`їзної дороги с.Піщанка дорозі, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ГАЗ 332, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який порушив Правил дорожнього руху України, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем Альфа Ромео, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням позивача, який на праві власності належить ПП Чешуко (а.с. 14).
Згідно довіреності, посвідченої 24 січня 2017 року нотаріусом в м.Каунас (Литва), ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, має право керувати зазначеним вище транспортним засобом та розпоряджатися ним на власний розсуд, довіреність видана строком на п`ять років (а.с. 16).
Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУаАП, за те, що останній що 10 липня 2017 року о 17.30 годині на перехресті автодороги Знамянка - Луганськ - Ізварино 246 км. +200 метрів та під`їзної дороги с.Піщанка дорозі, керуючи автомобілем ГАЗ332, державний номер НОМЕР_1 , порушив Правила дорожнього руху України, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем Альфа Ромео, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням позивача (а.с. 17).
Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Альфа Ромео, номерний знак JOA 291, на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована ТОВ «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус», згідно полісу АК/2643822, у відповідності до якого сума страхового ліміту за шкоду, заподіяну майну складає 100 000 грн.
ОСОБА_4 повідомив страхову компанію про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, останньою було прийняте рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 33 333, 45 грн. За для здійснення розрахунку страхового відшкодування, приватним підприємцем ОСОБА_6 , який має ліцензію для проведення автотоварознавчої експертизи, на замовлення ТОВ «Укравтотрансекспертиз» було проведено відповідне дослідження за № 060/17, у відповідності до висновку якого вартість майнової шкоди, завданої володільцю транспортного засобу Альфа Ромео , номерний знак JOA 291, внаслідок дорожньо-транспортної події, що мала місце 10 липня 2017 року, складає 51 333,45 грн.
Встановивши вищезазначені обставини справи, суд першої інстанції дійшов висновків про законність вимог позивача в частині відшкодування завданої матеріальної шкоди відповідачем, який є винуватцем дорожньо-транспортної події та повинен нести відповідальність за завдану шкоду. 
Також, в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася з вини відповідача, позивачеві спричинена моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та душевних страждань, яких він зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, визначив в рахунок відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 1 000 грн, як таку, що відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.
Вирішуючи питання про відшкодування судових витрат, суд першої інстанції керуючись положеннями ст. 141 ЦПК України, вважав за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати зі сплати судового збору у розмірі 704, 80 грн. (а.с. 1), та витрат на залучення експерта у розмірі 1 500 грн. (а.с. 19).
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та якими доказами це підтверджується, чи є інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи та докази, що їх підтверджують.
Зазначеним вимогам закону судове рішення в частині стягнення майнової шкоди не відповідає, з огляду на наступне.
Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).
Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).
Відповідно до статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).
Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Відступаючи від правового висновку Верховного Суду України, наведеного у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, згідно з яким право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред`явлена безпосередньо до винної особи, навіть якщо його цивільно-правова відповідальність застрахована, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) вказала, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Ухвалюючи рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача 18 000 грн майнової шкоди, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред`явлена безпосередньо до винної особи, навіть якщо його цивільно-правова відповідальність застрахована, з огляду на наступне.
Як зазначено вище, згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/2643822 страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну, становить 100 000 грн.
Згідно протоколу-узгодження про розмір страхового відшкодування від 23 серпня 2018 року, матеріальний збиток складає 33 333,45 грн (а.с.18).
Факт виплати страхового відшкодування в розмірі 33 333,45 грн. позивачем не оскаржується.
Матеріали справи не містять доказів на підтвердження незгоди або оскарження позивачем страхового акту, або страхового відшкодування, що свідчить про наявність згоди між позивачем та страховою компанією. 
Розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року (справа № 6-2808цс15). 
Згідно висновку спеціаліста автотоварознавця, складеного 24 липня 2017 року на замовлення позивача, вартість матеріального збитку, заподіяного внаслідок дорожньо-транспортної події автомобілю Альфа Ромео, номерний знак JOA 291 становить 51 333,45 грн., без врахування ПДВ.
Встановивши, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ТОВ «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус», суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про обґрунтованість стягнення з ОСОБА_8 майнової шкоди, завданої позивачу в результаті дорожньо-транспортної пригоди і не звернув уваги не те, що покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.
Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду № 14-176цс18 від 04 липня 2018 року, постанові Верховного Суду № 61-32208св18 від 20 березня 2019 року та постанові Верховного Суду № 61-12605св18 від 24 квітня 2019 року.
Крім того, порядок та умови виплати страхового відшкодування регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки
Порядок розрахунку вартості відновлювального ремонту встановлено Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092.
Відповідно до пункту 36.7 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» рішення страховика про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку.
Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до п. 22.3 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену пунктами 3, 4 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України, таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.
Зокрема встановленим є той факт, що з вини ОСОБА_1 було пошкоджено належний позивачеві автомобіль, внаслідок чого був порушений його звичний уклад життя, перенесені душевні хвилювання і стрес, а також отримані тілесні ушкодження. 
Тому, з урахуванням вимог розумності і справедливості, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, враховуючи характер порушення прав позивача та глибину його душевних страждань, що потребувало від нього додаткових зусиль для організації свого життя, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог в цій частині та стягнення з ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 1000 грн.
Враховуючи вищезазначене та на підставі п.п. 1, 2, 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 майнової шкоди у розмірі 23 000 грн, що складається з різниці між завданим збитком та страховою виплатою 18 000 грн. та витрат на послуги евакуатора у розмірі 5 700 грн., з ухваленням в цій частині нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
В іншій частині рішення суду слід залишити без змін, оскільки судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 704, 80 грн. та витрати на залучення експерта у розмірі 1 500 грн. за правилами ст.ст. 139,141 ЦПК України покладаються на відповідача, так само як зобов язання з відшкодування заподіяної майнової шкоди у розмірі 1 000 грн. 
На підставі положень ст. 141 ЦПК України, з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1 057,21 грн.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2019 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ПП ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 судові витрати у справі у розмірі 1 057,21 грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: Н.М. Деркач

М.М. Пищида