П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
09 червня 2020 року                                                                                    м. Київ
 
Справа № 22-7554                                                  Головуючий у1-й інстанції - Соловей Г. В.
Унікальний №  381/3934/19                                                                 Доповідач - Пікуль А. А.
 
Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:
 
                    головуючого                                       Пікуль А.А.
                    суддів                                                  Гаращенка Д.Р.
                                                                                 Невідомої Т.О.
 
                   за участю секретаря                            Пузикової В.В.
                    
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Зайцева Всеволода Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Фастівської міської ради Київської області, Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , про усунення перешкод в користуванні власністю та відновлення становища яке існувало до порушення права, -
 
у с т а н о в и л а:
 
У жовтні 2019 року  ОСОБА_1 та ОСОБА_2  пред`явили в суд позов до Фастівської міської ради Київської області, ФОП ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , про усунення перешкод в користуванні власністю та відновлення становища яке існувало до порушення права, в якому просили   усунути перешкоди, які чиняться власникам квартири № 3 , № 4 вказаного будинку та просили зобов`язати відповідачів припинити проведення ремонтних робіт, пов`язаних із перенесенням (знесенням) руйнуванням опорних та несучих конструкцій будинку АДРЕСА_3 ; замінити всю покрівлю даху будинку в тому числі і над квартирами позивачів; укріпити фундамент навколо їх квартир; у квартирі № 3 замінити штукатурку та пофарбувати цю стіну; заштукатурити тріщини у стінах кімнат № 1, № 2, № 4; укріпити зрушену та просідаючу несучу стіну, що є спільною з нежитловим приміщенням; у квартирі № 4 заштукатурити тріщини у стінах і стелі кімнат, перештукатурити зовнішню стіну будинку від кімнат № 2 і № 3 квартири № 4  (т. 1, а.с.2-7).
Позов був обґрунтований тим, що ОСОБА_1 спільно з ОСОБА_2  на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_4 . ОСОБА_2 спільно з дружиною ОСОБА_5 та двома дітьми на праві приватної власності належить квартира № 4 в даному будинку. Іншу частину будинку складають нежитлові приміщення, котрі належать територіальній громаді м. Фастова. Влітку 2019 року в нежитлових приміщеннях їхнього будинку розпочались капітальні ремонтні роботи, внаслідок яких було завдано шкоди їхнім квартирам. Зокрема, було повністю розібрано і знято частину суцільного спільного даху над житловими приміщеннями, внаслідок чого перекриття над їхніми квартирами «роз`їхалось», дах повністю «розлізся». Таке часткове зняття даху призводить до постійного затікання атмосферних опадів на суміжну із нежитловими приміщеннями стіну всередині кімнати. Також всередині нежитлових приміщень було проведено повне перепланування зі знесенням несучих стін будинку, підкопано фундамент по всьому периметру частини будинку під нежитловими приміщеннями. Такі дії призвели до затікання води та розмивання фундаменту під частиною будинку, в якому розташовані їхні квартири. На їхні звернення щодо припинення порушення їхніх прав власників нерухомого майна відповідачі не реагують, що стало підставою звернення до суду.
 
Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17 лютого 2020 року позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишено без задоволення.
Не погодившись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , адвокат Зайцев В. С., подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи,  порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного, необґрунтованого та неправосудного рішення, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (т. 2, а.с.11-16).
У своєму відзиві на апеляційну скаргу міський голова Фастівської міської ради Нетяжук  М. В. вказує, що, враховуючи відсутність доказів які б підтвердили причинний зв`язок між діями відповідачів та наслідками, також враховуючи відсутність підтвердження вини відповідачів, суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про залишення позову без задоволення. Також вказує, що акти обстеження матеріально-побутових умов квартири позивачів та показання свідків не є належними доказами у розумінні вимог ст. 77 ЦПК України.
 
 В суд апеляційної інстанції треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6 , ОСОБА_7 не з`явились, про місце та час апеляційного розгляду повідомлені належним чином. Судові повістки-повідомлення про час та місце розгляду справи повернулись до суду з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою», тому з урахуванням положень ст. 131 ЦПК України, вважаються доставленими.
Суд ухвалив розглядати справу у відсутність третіх осіб, оскільки відповідно до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 
 
Заслухавши доповідь судді Пікуль А. А., пояснення учасників справи: представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , адвоката Зайцева В. С., та ОСОБА_2, які підтримали апеляційну скаргу та просили суд її задовольнити; представника Фастівської міської ради Київської області, Беляєвої Я. А. та представника ФОП ОСОБА_3 , адвоката Ничик А. В., які заперечували проти апеляційної скарги та просили суд залишити оскаржуване рішення без змін, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія доходить висновку про те, що апеляційна скарга підлягає  залишенню без задоволення  з таких підстав.
Судовим розглядом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 та ОСОБА_4 належить на праві приватної власності, по Ѕ частині, квартира АДРЕСА_4 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 видане 12 січня 2007 року Виконавчим комітетом Фастівської міської ради.
Позивачу ОСОБА_2 спільно з дружиною ОСОБА_9 та їх дітям ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , належить на праві спільної часткової власності, по ј частині, квартира АДРЕСА_5 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_2 видане 23 січня 2007 року Виконкомом Фастівської міської ради.
Як убачається з свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 20 травня 2009 року серії НОМЕР_3 та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 20 травня 2009 року серії ССМ № 886437, територіальній громаді м. Фастова в особі Фастівської міської ради, належить будівля з нежитловими приміщеннями № 1 та АДРЕСА_7 .
26 грудня 1990 року житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 , було обстежено на відповідність технічному стану даного житлового будинку та було встановлено, що «фундамент з цоколем плиточник, шлакобетонний має багато чисельні вертикальні тріщини, значне «випирання» ґрунту - 80%. Стіни зовнішні: з двох сторін штукатурені, побілені, нерівномірна осадка відхилення від вертикалі - 80%. Стіни внутрішні: перегородки шлакові продовжені, тріщини по всій поверхні, випуклість штукатурки - 70%. Перекриття: настил дощок по балкам, поштукатурено, побілено - поперечні тріщини, випуклість штукатурки - 70%. Підлога: «дощана, щілини, спертість 70 %». Покрівля даху: шиферна має прогини та гниль - 75 %. Зношення будинку в цілому - 72 %. (Довідка від 26 грудня 1990 року).
Згідно з відомостями Акту обстеження стану житлового будинку з метою встановлення його відповідності санітарним і технічним вимогам та визнання жилого будинку непридатним для проживання від 21 липня 1997 року № 139, будинок за адресою: АДРЕСА_8 перебуває на балансі ЖЕК. Будинок побудований в 1940 році, одноповерховий, цегляний, в будинку проживає одна сім`я. Були надані документи: поетажний план, технічний паспорт, висновок інституту. На підставі наданих документів, проведеного обстеження жилого будинку комісія встановила, що даний будинок непридатний для проживання та рахувати аварійним, не доцільним проведення в ньому ремонту.
Рішенням Фастівської міської ради № 139 від 12 серпня 1997 року «Про затвердження актів комісії по обстеженню ветхих і аварійних будинків на предмет можливості проживання в них» затверджено Акти комісії по обстеженню жилих будинків від 21 липня 1997 року про визнання аварійними в тому числі і житловий будинок АДРЕСА_8 
Відповідно до акту комісійного обстеження нежитлових приміщень № 1 та № 2 по АДРЕСА_8 по зверненню ОСОБА_1 від 26 травня 2005 року було встановлено, що нежитлові приміщення знаходяться в незадовільному стані враховуючи термін експлуатації та не використовуються за цільовим призначенням. В будинку було виявлено просідання фундаменту, тріщини на зовнішніх стінах будівлі з розкриттям до 3 см, тріщини в стінах в середині будинку з розкриттям до 2 см, тріщини в місцях сполучення зовнішніх стін, внутрішніх перегородок з перекриттям з розкриттям до 2 см, на внутрішніх стінах та стелі сліди замокання внаслідок протікання покрівлі, відшарування штукатурки на внутрішніх та зовнішніх стінах, перекриття мало прогин, поли просіли та мають нахил, відсутнє забезпечення теплопостачанням та водопостачанням. Вказані фактори негативно впливають на загально - технічний стан приміщень і загрожують його руйнуванню.
Комісією було зроблено висновок, що нежитлові приміщення знаходяться в аварійному стані і непридатні для використання під житло.
Рішенням сесії Фастівської міської ради за № ЗЗ-ХЬ-УІІ від 03 травня 2018 року, ФОП   ОСОБА_3 було надано в оренду терміном на два роки 11 місяців комунальне майно, що знаходиться за адресою:  АДРЕСА_8 , площею 75,4 м2 з метою розміщення музею.
31 липня 2018 року між Фастівською міською радою (орендодавець) та ФОП   ОСОБА_3 (орендар) було укладено договір № 24 оренди нежитлового приміщення площею 75,4 м2, розміщене за адресою:   АДРЕСА_8 , яке знаходиться на балансі КП ФМР «Фастівська житлово-експлуатаційна контора».
Згідно умов вказаного Договору, орендар зобов`язується забезпечити збереження орендованого майна, запобігати його пошкодженню і псуванню, здійснювати заходи протипожежної безпеки (п.5.2).
Також зобов`язується своєчасно здійснювати капітальний, поточний та інші види ремонтів орендованого майна (п.3.5).
Згідно п. 6.2. Договору, орендар має право з дозволу орендодавця вносити зміни до складу орендованого майна, проводити його реконструкцію, технічне переоснащення, що зумовлює підвищення його вартості.
ОСОБА_3 02 листопада 2018 року звернулася з заявою до міського голови Фастівської міської ради про надання дозволу на здійснення невід`ємних поліпшень орендованого нею майна по АДРЕСА_3 .
Також з відповідним листом № 01-18/562 від 29 жовтня 2018 року щодо ремонту вказаного будинку звернувся начальник КП «Фастівська житлово-експлуатаційна контора» де зазначив, що будинок знаходиться в аварійному стані. Фундаменти просіли, зовнішні стіни мають значні тріщини, покрівля протікає, покриття має прогини, поли просіли і мають нахил. Водопостачання та водовідведення в будинку відсутнє. Вважає за доцільне здійснити невід`ємне поліпшення технічного стану вказаної будівлі за рахунок коштів орендаря.
Рішенням сесії Фастівської міської ради від 07 лютого 2019 року за № 31- ХІЛХ -VII ФОП ОСОБА_3 було надано погодження, як орендарю нежитлового приміщення, за адресою АДРЕСА_3 на проведення невід`ємних поліпшень зазначених відповідно до проектно-кошторисної документації: загально будівельні роботи; роботи по водопроводу та каналізації; електромонтажні роботи.
Крім того, 20 червня 2019 року ФОП  ОСОБА_3  звернулася з заявою до начальника КП «Фастівська ЖЕК» Савочки М. М. , як до балансоутримувача орендованого майна з проханням погодження розбирання покрівлі орендованого об`єкту, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .
Відповідно до Акту обстеження технічного стану покрівлі будинку АДРЕСА_3 від 20 червня 2019 року було проведено обстеження технічного стану покрівлі вказаного будинку та встановлено, що будинок побудований в 1940 році. Стан покрівлі має 100% зносу, конструктивні елементи пошкодженні, деформовані, частина розпірних елементів відсутня. Висновок: внаслідок довготривалої експлуатації покрівля відпрацювала свій термін експлуатації і потребує термінової заміни.
          В житловому будинку АДРЕСА_3 дві квартири, які належать позивачам і нежитлове приміщення з технічного паспорту, якого вбачається було розміщено бібліотеку, а на даний час перебуває в оренді ФОП ОСОБА_3 . 
Влітку 2019 року ФОП ОСОБА_3 отримавши погодження на проведення будівельних робіт розпочала проведення невід`ємних поліпшень орендованого об`єкту, який знаходиться за адресою:   АДРЕСА_8 .
Згідно з актом комісійного обстеження домоволодіння по АДРЕСА_3 по зверненню ОСОБА_11 від 02 липня 2019 року, було встановлено, що по АДРЕСА_3 у другій частині споруди (власник - територіальна громада м. Фастова) проводяться поліпшення - заміна покрівлі будівлі із дотриманням вимог містобудівного законодавства, будівельних норм, стандартів і правил.
За встановлених обставин, залишаючи позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 без задоволення районний суд виходив із того, що звертаючись до суду з даним позовом позивачі обрали спосіб захисту своїх прав шляхом зобов`язання відповідачів на здійснення ремонтних робіт по усуненню пошкоджень квартир, що належать їм на праві власності при цьому стверджуючи, що незаконними діями відповідачів їх майну було спричинено шкоду, що позбавило їх у належному користуванні своєю власністю. Разом з тим, позивачами не було надано суду належних доказів, які б підтвердили причинний зв`язок між діями відповідачів та наслідками, на які посилаються позивачі, а також не підтверджено вини відповідачів у настанні таких наслідків. Акти обстеження матеріально-побутових умов квартир в яких проживають позивачі, які складені депутатом міської ради, не підтверджують факт нанесення шкоди майну позивачів неправомірними діями відповідачів.
 
При перевірці указаних висновків районного суду у контексті доводів апеляційної скарги апеляційний суд  виходить з наступного.
Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, є доведеними.
Висновки суду щодо відсутності підстав для задоволення позову   ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідають обставинам справи.
Всі висновки суду першої інстанції, мотиви, з яких суд вважав встановленою наявність правових підстав для відмови в позові   ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , нормативно-правові акти, якими керувався суд при ухваленні рішення, повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення  (т. 1, а.с.253-257).
Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга не містить. 
 
Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 спільно з ОСОБА_2  на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_4 . ОСОБА_2 спільно з дружиною ОСОБА_5 та двома дітьми на праві приватної власності належить квартира № 4 в даному будинку. Іншу частину будинку складають нежитлові приміщення, котрі належать територіальній громаді м. Фастова.
Позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні власністю та відновлення становища, яке існувало до порушення права, шляхом припинення одних ремонтних робіт та проведення інших ремонтних робіт позивачі обґрунтували наявністю незаконних дій відповідачів, унаслідок яких належне позивачам майно - квартири, зазнало пошкоджень (т.1, а.с.3-5).    
Відповідно до положень цивільного процесуального законодавства підстави заявленого позову - це виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення його права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором (ст.5, п.5.ч.3 ст. 175 ЦПК). Відтак при розгляді справи суд застосовує той закон, який регулює спірні правовідносини. Адже суд, з`ясувавши у розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу в обґрунтування своїх вимог або заперечень послалися не на ті норми, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує у прийнятті рішення саме такі норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини.
Згідно зі ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
       За правилами ст. 1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 (з наступними змінами) «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Відповідно до положень ст. 1166 єдиною підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає складові елементи: шкоду; протиправне діяння особи, яка її завдала; причинний зв`язок між ними, а також вину заподіювача шкоди. Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
 
Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в обґрунтування свої вимог вказували, що влітку 2019 року внаслідок капітальних ремонтних робот розпочатих ФОП ОСОБА_3 їхнім квартирам було завдано шкоди, яку вони просять відшкодувати шляхом зобов`язання відповідачів провести ремонтні роботи. 
Разом с тим позивачами а ні до суду першої інстанції, а ні до суду апеляційної інстанції не надано доказів щодо наявності протиправного діяння ФОП ОСОБА_3 та Фастівської міської ради Київської області а також доказів встановленої вини відповідачів, яка має безпосередній причинний зв`язок із шкодою, завданою квартирам позивачів.
Натомість матеріали справи свідчать, що рішенням Фастівської міської ради № 139 від 12 серпня 1997 року «Про затвердження актів комісії по обстеженню ветхих і аварійних будинків на предмет можливості проживання в них» затверджено Акти комісії по обстеженню жилих будинків від 21 липня 1997 року про визнання аварійними в тому числі і житлового будинку АДРЕСА_8 Також відповідно до акту комісійного обстеження нежитлових приміщень № 1 та № 2 по АДРЕСА_8 по зверненню ОСОБА_1 від 26 травня 2005 року було зроблено висновок, що нежитлові приміщення знаходяться в аварійному стані і непридатні для використання під житло.
ФОП ОСОБА_3  розпочала проведення невід`ємних поліпшень орендованого об`єкту, який знаходиться за адресою:   АДРЕСА_8 , влітку 2019 року, тобто на той час коли будинок вже був визнаний аварійним, нежитлові приміщення знаходяться в аварійному стані і непридатні для використання під житло.
Крім того, відповідно до п. 3.5 , 5.2 договору оренди № 24 від 31 липня 2018 року, укладеного між Фастівською міською радою (орендодавець) та ФОП  ОСОБА_3 (орендар), орендар зобов`язується забезпечити збереження орендованого майна, запобігати його пошкодженню і псуванню, здійснювати заходи протипожежної безпеки та зобов`язується своєчасно здійснювати капітальний, поточний та інші види ремонтів орендованого майна.
Доводи апеляційної скарги стосовно того, що на момент виникнення спірних правовідносин житлові приміщення позивачів перебували в задовільному  стані та були придатними для проживання, по-перше, не підтверджені допустимими - письмовими доказами; по-друге, є неприйнятними, оскільки спростовуються доказами, наданими відповідачами щодо аварійності будинку. 
 
Доводи апеляційної скарги щодо незаконності проведення ремонтних робот ФОП ОСОБА_3 , а саме: втручання в конструкцію даху; відсутність дозволу на проведення робот газо-, водо-, електро-, теплопоточання, колегія суддів відхиляє, оскільки, як було вже зазначено вище,  рішенням сесії Фастівської міської ради від 07 лютого 2019 року за № 31- ХІЛХ -VII ФОП ОСОБА_3 було надано погодження, як орендарю нежитлового приміщення, за адресою АДРЕСА_3 на проведення невід`ємних поліпшень зазначених відповідно до проектно-кошторисної документації: загально будівельні роботи; роботи по водопроводу та каналізації; електромонтажні роботи (87). Відповідно до Акту обстеження технічного стану покрівлі будинку АДРЕСА_3 від 20 червня 2019 року було проведено обстеження технічного стану покрівлі житлового приміщення та зроблено висновок, що  внаслідок довготривалої експлуатації покрівля відпрацювала свій термін експлуатації і потребує термінової заміни.
Посилання в апеляційній скарзі на той факт, що у матеріалах справи відсутні дані щодо мети проведення зміни цільового призначення житлового приміщення на приміщення музею, також є неприйнятними, оскільки відповідно до  положень ч. 2 ст. 7 ЖК УРСР непридатні для проживання жилі будинки і жилі приміщення переобладнуються для використання в інших цілях або такі будинки зносяться за рішенням виконавчого комітету обласної, міської (міста республіканського підпорядкування) Ради народних депутатів.
Доводи апеляційної скарги про те, що районним судом не надано правової оцінки актам обстеження матеріально-побутових умов складених протягом серпня-листопада 2019 року депутатами Фастівської міської ради та не надано оцінки поясненням свідків, колегія суддів відхиляє оскільки судом першої інстанції вказані докази були оцінені належним чином, про що зазначено у мотивувальній частині оскаржуваного рішення (т. 1, а.с.257).
Апеляційний  суд повторно констатує, що у розпорядженні суду відсутні висновки фахівців у галузі будівництва щодо, наприклад: 1) проведення ФОП ОСОБА_3 заміни покрівлі та здійснення інших будівельних робіт без відповідного погодження та дозволу; 2) порушення будівельних норм при проведенні ФОП ОСОБА_3 заміни покрівлі та здійснення інших будівельних робіт (невід`ємних поліпшень); 3) погіршення технічного стану належних позивачам квартир саме унаслідок проведення ФОП ОСОБА_3 заміни покрівлі та здійснення інших будівельних робіт тощо.  
Тому доводи апеляційної скарги у цій частині відхиляються апеляційним судом як неприйнятні, адже розмірковування позивачів на цю тему не підкріплюється письмовими доказами, які є допустимими щодо підтвердження тих обставин, на які посилаються позивачі, зокрема, щодо встановлення обставини порушення будівельних норм.    
Оскільки доводи апеляційної скарги є ідентичними позиції сторони позивача, викладеній у позовній заяві, якій суд першої інстанції надав належну оцінку, висновки районного суду є достатньо аргументованими, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав повторно відповідати на ті самі аргументи позивачів, при цьому апеляційний суд враховує, що, як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaariv. Finland, № 49684/99, § 2)).
Враховуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку про те, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підстав для скасування оскаржуваного  рішення  немає.
Наявність оскаржуваного рішення жодним чином не перешкоджає позивачам, у разі заподіяння шкоди їх майну незаконними діями третіх осіб, подати позов про відшкодування цієї шкоди з відповідним обґрунтуванням своїх вимог.   
 
Керуючись ст. ст. 367-368, 374-375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-
 
П О С Т А Н О В И Л А :
 
Апеляційну скаргу адвоката Зайцева Всеволода Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення.
 
Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17 лютого 2020 року  залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав визначених ч. 2 ст. 389 ЦПК України та/або у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
 
Повний текст постанови складений 16 червня 2020 року.

Головуючий                                                           А. А. Пікуль
 
Судді                                                                       Д. Р. Гаращенко
 
Т. О. Невідома