ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"21" травня 2020 р.           Справа№ 910/11129/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Разіної Т.І.
суддів:            Тарасенко К.В. 
          Іоннікової І.А. 

Секретар судового засідання: Огірко А.О.

За участю представників учасників справи:
від позивача: начальник відділу претензійно-позовної роботи розрахункового департаменту  Березова І.Г. - за довіреністю б/н від 02.01.2020;
від відповідача (скаржника): не з`явилися;
від третьої особи: не з`явилися.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Темп-5" на рішення Господарського суду міста Києва від 15.01.2020 у справі № 910/11129/19 (суддя Данилова М.В., м. Київ, повний текст рішення складено 29.01.2020)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал", м. Київ
до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Темп-5", м. Київ
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго", м.  Київ
про стягнення грошових коштів

За результатами розгляду апеляційної скарги, Північний апеляційний господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
15.08.2019 Приватне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал" (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Темп-5" (надалі - відповідач) про стягнення грошових коштів за договором про надання послуг з водопостачання та водовідведення № 5429/4-02 від 29.05.1998 у розмірі 86 751,03 грн. 
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за договором про надання послуг № 5429/4-02 від 29.05.1998, зокрема, в порушення умов вищезазначеного договору відповідач не в повному обсязі та несвоєчасно оплачував надані послуги, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за вказаним правочином.
Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття
Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.01.2020 у справі №  910/11129/19 (суддя Данилова М.В., м. Київ, повний текст рішення складено 29.01.2020) позов задоволено повністю.
Судове рішення прийнято з посиланням на ст.ст. 173, 180, 216, 230 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), ст.ст. 526, 530, 546, 549, 551, 625-626, 628-629, 901, 903 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) та мотивоване тим, що матеріалами справи № 910/11129/19 підтверджується факт надання позивачем відповідачу послуги із водопостачання за період з 01.07.2016 по 30.04.2019 на суму 60  730,11 грн, однак відповідачем не здійснено оплату зазначених послуг, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за вказаним правочином.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погоджуючись з прийнятим рішенням Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Темп-5" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, про відмову у задоволенні позовних вимог.
Апеляційна скарга обґрунтована порушенням норм матеріального та процесуального права. В апеляційній скарзі скаржник зазначає, зокрема, що позивач звернувся із позовом до місцевого господарського суду з пропуском строку позовної давності, оскільки правовідносини на які посилається позивач мали місце в липні 2016 року, а позовна заява подана 15.08.2019.
Також, в суді першої інстанції позивачем не доведено факту договірного врегулювання з відповідачем відносин щодо постачання питної води, яка йде на підігрів (для виготовлення гарячої води), не надано правових підстав і доказів обов`язку Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Темп-5" здійснювати оплату послуг для задоволення позовних вимог.
Крім того, місцевим господарським судом не досліджено питання щодо факту відсутності доказів того, що відповідач у відповідності до п. 12.2 Правил звертався до позивача із заявою про присвоєння йому коду для обліку споживача води, яка йде на підігрів; не взято до уваги, що позивачем безпідставно проводились нарахування за період з 01.03.2019 по 30.04.2019, оскільки з 01.03.2019 між відповідачем та КП «Теплоенерго» укладено договір про співпрацю, а з мешканцями будинку укладено індивідуальні договори з КП «Теплоенерго».
Узагальнені доводи та заперечення учасників справи
23.04.2020 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду (канцелярію) від Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" надійшов відзив № 482/12 від 16.04.2020 на апеляційну скаргу, відповідно до якого позивач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Темп-5" в повному обсязі, а рішення Господарського суду міста Києва від 15.01.2020 у справі №  910/11129/19 залишити без змін.
У відзиві на апеляційну скаргу Приватне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал" зазначає, зокрема, що абонент про незгоду щодо кількості або вартості отриманих з 01.07.2016 по 30.04.2019 послуг не повідомляв, свого представника з обгрунтовуючими документами для проведення звірки розрахунків та підписання акту не направляв. Тому, в силу положень п. 3.7 Договору, кількість та вартість наданих позивачем в період з 01.07.2016 по 30.04.2019 послуг з водопостачання та водовідведення вважаються безумовно погодженими абонентом.
Крім того, відповідно до п. 3.10 Правил № 190, відповідач повинен надати позивачеві у семиденний строк з моменту передачі на баланс новому балансоутримувачу об`єкт (бойлер) водопостачання інформацію щодо об`єктів водоспоживання. Тобто, відповідач зобов`язаний повідомити позивача про вчинення правочинів щодо об`єктів водопостачання. Однак, позивачу було невідомо про співпрацю відповідача з ПАТ «Київенерго» і як наслідок, позивач не здійснював нарахування  ПАТ «Київенерго» за обсяги питної води, що йде на підігрів за період з 01.03.2019 по 30.04.2019.
Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (третя особа) не скористалося своїм правом згідно ч.  1  ст.  263 Господарського процесуального кодексу України   (надалі - ГПК України) та не надало суду письмового відзиву на апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Темп-5", що згідно ч. 3   ст. 263 ГПК  України не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.
Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.02.2020 апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Темп-5" передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Разіної Т.І. суддів: Іоннікової І.А., Тарасенко К.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.03.2020 у справі № 910/11129/19 апеляційну скаргу  Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Темп-5" на рішення Господарського суду міста Києва від 15.01.2020 у справі № 910/11129/19  залишено без руху.
08.04.2020 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду (канцелярію) від Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Темп-5" надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги відповідно ухвали від 02.03.2020, до якої зокрема додано належні докази надіслання апеляційної скарги Комунальному підприємству виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" та Приватному акціонерному товариству "Акціонерна компанія "Київводоканал".
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.04.2020 у справі № 910/11129/19 відкрито апеляційне провадження у даній справі;  розгляд апеляційної скарги Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Темп-5" на рішення Господарського суду міста Києва від 15.01.2020 у справі № 910/11129/19 призначено на 21.05.2020.
Явка представників сторін
У судове засідання, призначене на 21.05.2020 з`явився представник Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" (позивач).
21.05.2020 в судове засідання не з`явилися представники Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Темп-5" (скаржника) та Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (третьої особи), які повідомлялися завчасно та належним чином про час, місце та дату судового засідання, про причини нез`явлення суд не повідомили.
Оскільки у матеріалах справи містяться докази належного повідомлення скаржника та третьої особи про дату, час і місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги та з огляду на те, що неявка їх представників не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, враховуючи предмет спору, а також доказове наповнення матеріалів справи, колегія суддів вважає можливим здійснити розгляд оскарженого рішення в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи за участі представника позивача.
21.05.2020 в судовому засіданні представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги з підстав викладених у відзиві на апеляційну скаргу та просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
Як вбачається із матеріалів справи, 29.05.1998 між Приватним акціонерним товариством "Акціонерна компанія "Київводоканал" (постачальник) та Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Темп-5" (абонент) укладено Договір № 5429/4-02 на послуги водопостачання та водовідведення (надалі - Договір).
За договором постачальник зобов`язався постачати абоненту питну воду, приймати каналізаційні стоки, які не перевищують граничнодопустимі концентрації шкідливих речовин, а абонент зобов`язується оплачувати надані послуги на умовах, які визначені цим договором та Правилами користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України (п. 1.1. Договору).
За змістом п. 5.1., п. 5.2. Договору, цей договір укладається строком на 1 рік і набуває чинності з моменту його підписання сторонами. Договір вважається переукладеним на новий строк, якщо за один місяць до його припинення жодна із сторін не заявить про закінчення строку його дії.
Таким чином, укладений між сторонами договір є договором надання послуг водопостачання та водовідведення, за яким Приватне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал" є підприємством питного водопостачання, яке надає послуги з централізованого питного водопостачання та водовідведення, а Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Темп-5" є споживачем послуг з постачання питної води та водовідведення.
Відтак, між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання глави 63 Цивільного кодексу України, Закону України "Про житлово-комунальні послуги", Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" та Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затвердженими наказом № 190 від 27.06.2008 Міністерства з питань житлово-комунального господарства України.
Кількість води, що подається Постачальником та використовується Абонентом, визначається за показниками водолічильників, зареєстрованих постачальником. Зняття показань водолічильників здійснюється, як правило, щомісячно представником Постачальника спільно з представником Абонента (п. 3.1 Договору).
Пунктом 3.4. Договору визначено, що кількість стічних вод, які надходять у каналізацію, зазначається за кількістю води, що надходить із комунального водопроводу та інших джерел водопостачання згідно до показників водолічильника, а при його відсутності - за узгодженням з Постачальником, за діючими нормами водопостачання, або іншим засобом, передбаченим Правилами користування.
Відповідно до п. 3.6. Договору Абонент розраховується за послуги водопостачання та водовідведення у порядку, встановленому чинним законодавством, у триденний термін з дня представлення постачальником платіжних документів.
Згідно з п. 3.7. Договору у разі незгоди щодо кількості або вартості отриманих послуг Абонент зобов`язаний у триденний термін з дня представлення Постачальником платіжних документів направити повноважного представника з обґрунтовуючими документами для проведення звірки даних та підписання акту звірки в цей же термін. При невиконанні цієї умови дані Постачальника вважаються прийнятими Абонентом. 
Проте, Абонент про незгоду щодо кількості або вартості отриманих з 01.07.2016 по 30.04.2019 послуг не повідомляв, свого представника з обґрунтовуючими документами для проведення звірки розрахунків та підписання акту не направляв. Тому, в силу положень п. 3.7. Договору, кількість та вартість наданих позивачем з 01.07.2016 по 30.04.2019 послуг з водопостачання та водовідведення вважається безумовно погодженими Абонентом.
Відтак, з урахуванням вищезазначеного, кількість та вартість наданих ПрАТ "АК "Київводоканал" з 01.07.2016 по 30.04.2019 послуг з водопостачання вважаються погодженими Абонентом.
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи
Згідно із ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду, розглянувши матеріали справи в межах поданої апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини даної господарської справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню чи зміні, виходячи з наступних підстав.
Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з ч. 1 статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства
Договір є обов`язковим до виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
У відповідності до ст. 509 ЦК України та ст. 173 ГК України в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Пунктом 4 частиною 1 статті 179 ГК України визначено, що при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.
Частинами першою та другою статті 180 Господарського кодексу України визначено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.
Згідно з ч. 1 статті 193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
У відповідності до приписів статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
За змістом статті 903 ЦК України визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з ч. 2 ст. 22 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання та водовідведення" споживачі питної води зобов`язані своєчавсно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги з централізованого водопостачання і водовідведення.
З матеріалів справи № 910/11129/19 вбачається, що за період з 01.07.2016 по 30.04.2019 позивачем надано відповідачу послуги з водопостачання на суму 60 730,11 грн.
Однак, відповідач не здійснив оплату зазначених послуг, внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість перед позивачем за даним правочином.
За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, тобто - неналежне виконання (ст. 610 ЦК України).
Приписами ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком.
Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Положеннями статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно.
Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом.
Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. 
Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. 
Статтею 216 ГК України визначено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. 
Застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.
Господарсько-правова відповідальність базується на принципах, згідно з якими:
потерпіла сторона має право на відшкодування збитків незалежно від того, чи є застереження про це в договорі; передбачена законом відповідальність виробника (продавця) за недоброякісність продукції застосовується також незалежно від того, чи є застереження про це в договорі;
сплата штрафних санкцій за порушення зобов`язання, а також відшкодування збитків не звільняють правопорушника без згоди другої сторони від виконання прийнятих зобов`язань у натурі; у господарському договорі неприпустимі застереження щодо виключення або обмеження відповідальності виробника (продавця) продукції.)
Приписами статті 230 ГК України визначено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.
Як вбачається із п. 4.2 Договору за повну або часткову не оплату послуг водопостачання та водовідведення Абонент сплачує Постачальнику штрафні санкції у розмірі 20 відсотків несплаченої суми.
Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає основний борг у розмірі 60  730,11 грн; інфляційні втрати - 10  359,00 грн;  3% річних - 2  535,93 грн; пеня у розмірі 979,97 грн та штраф - 12  146,02 грн.
Отже, суд першої інстанції, належним чином оцінивши всі доводи сторін у даній справі прийшов до вірного висновку про задоволення позовних вимог.
Щодо доводів наведених у апеляційній скарзі, то слід зазначити наступне.
Як вбачається із матеріалів справи, при укладанні договору № 5429/4-02 від 29.05.1998 на послуги водопостачання та водовідведення сторони вказаного договору керувалися розрахунками за оплату послуг на умовах, які визначені цим договором та Правилами користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України, затверджених наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 65 від 01.07.1994, які втратили чинність 18.10.2008.
Відповідно до п. 6.2 Договору у випадку прийняття органами влади, управління чи Національним банком України рішень щодо змін порядку розрахунків між підприємствами, організаціями, установами та громадянами, новий порядок поширюється на умови цього договору без їх узгодження сторонами.
Разом з тим, наразі чинний порядок обліку та оплати послуг, який визначений Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (надалі Правила від 21.07.2005 № 630).
Так, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк (п. 18 Правил від 21.07.2005 №  630).
Враховуючи положення п. 6.2 Договору та п. 18 Правил від 21.07.2005 №  630 початок строків позовної давності починається з 21.08.2016, тоді як позовна заява Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" була подана 15.08.2019.
У відповідності до приписів статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Отже, позову заяву було подано Приватним акціонерним товариством "Акціонерна компанія "Київводоканал" з дотриманням строків позовної давності, передбачених ст. 257 ЦК України.
Крім того, згідно з п. 3.10 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затвердженими наказом № 190 від 27.06.2008 Міністерства з питань житлово-комунального господарства України споживачі, що передають об`єкт централізованого водопостачання та водовідведення на баланс новому балансоутримувачу або власнику, повинні в семиденний термін після передачі повідомити про це виробника. Новий балансоутримувач також у семиденний термін після прийняття об`єкта повинен письмово повідомити виробника про прийняття на себе зобов`язань щодо водокористування та водовідведення і оформлення договору. 
Отже, посилання скаржника на те, що за період з 01.03.2019 по 30.04.2019 позивачем безпідставно проводились нарахування Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку "Темп-5", оскільки між останнім та Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" було укладено договір про співпрацю, є необґрунтованими та такими, що не підтверджується матеріалами справи, оскільки скаржник не повідомляв позивача про передачу на баланс новому балансоутримувачу об`єкт (бойлер) у семиденний строк.
Інші твердження апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні Господарського суду міста Києва від 15.01.2020 у справі № 910/11129/19 та у даному випадку скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.
Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
З приводу висвітлення всіх доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1  статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У рішенні Суду у справі «Трофимчук проти України» №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до частини 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду в розумінні ст. 277 ГПК України, з викладених в апеляційній скарзі обставин.
З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд зазначає, що рішення місцевого господарського суду прийняте з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування рішення Господарського суду міста Києва від 15.01.2020 у справі № 910/11129/19, та, відповідно апеляційна скарга Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Темп-5" є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.
Розподіл судових витрат
Судові витрати за подання апеляційної скарги згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.
Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 8, 11, 74, 129, 240, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Темп-5" залишити без задоволення.
2. Рішення  Господарського суду міста Києва від 15.01.2020 у справі №  910/11129/19 залишити без змін.
3. Справу № 910/11129/19 повернути до Господарського суду міста Києва.
4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано - 25.05.2020.

Головуючий суддя                                                            Т.І. Разіна 

Судді                                                                                К.В. Тарасенко

                                                                                І.А. Іоннікова