Дата документу 29.04.2020 Справа № 336/2332/19

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ЄУН 336/2332/19                                                        Головуючий у 1 інстанції Щаслива О.В.
Провадження №22ц/807/933/20                                  Суддя-доповідач: Поляков О.З.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
29 квітня 2020 року         м. Запоріжжя
       Колегія суддів судової палати з цивільних справ Запорізького апеляційного суду у складі:
Головуючого:        Полякова О.З.,
суддів: Кухаря С.В.,
        Крилової О.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28 листопада 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа – приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» про відшкодування майнової та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа – ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» про відшкодування майнової та моральної шкоди.
В обґрунтування своїх вимог зазначав, що 03 лютого 2018 року приблизно о 01 годині 10 хвилин, в м. Запоріжжі водій ОСОБА_3 керувала автомобілем ВАЗ 111830 д.н. НОМЕР_1 по другорядній дорозі, а коли вона виїжджала на нерегульоване перехрестя з вулицею Стефанова – не надала перевагу у русі автомобілю «AUDІ 100», д.н. НОМЕР_2 , що рухався по головній дорозі, - внаслідок чого скоїла зіткнення з автомобілем, який належить ОСОБА_1 позивача отримав пошкодження з матеріальними збитками. 
Винною у вчиненні порушень правил безпеки руху, що призвели до настання вказаних наслідків, визнана ОСОБА_3 на підставі постанови Запорізького апеляційного суду від 22 листопада 2018 року.
В день, коли відбулась ДТП ОСОБА_1 звернувся до Запорізької дирекції ПрАТ «СК «Арсенал Страхування». Вартість заподіяної автомобілю позивача шкоди відповідно до висновку автотоварознавчого дослідження, проведеного страховиком, обчислюється сумою в 55875,85 грн. 
Наприкінці грудня 2018 року, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» було залишено ОСОБА_1 залишки автомобілю, що вважається знищеним, оскільки його ремонт є нерентабельним, та відшкодовано 42920 грн., що складалася з: 41000 грн. – сума страхового відшкодування, 700 грн. – послуги евакуатора, 1220 грн. – за стоянку. Сума страхового відшкодування було зменшено на 1000 грн., франшиза за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного між ОСОБА_3 та ПрАТ «СК «Арсенал Страхування».
ОСОБА_1 вважає, що матеріальні збитки йому спричинено у більшому розмірі ніж виплачене відшкодування, невідшкодовану суму позивач оцінює в розмірі щонайменше 41000 грн., з яких 1000 грн. – франшиза, яка не відшкодована страховиком, 40000 грн. - еквівалент 1500 доларів США, що є збитками, пов`язаними із знищенням в дорожньо-транспортній пригоді автомобіля, оскільки до події ДТП позивач мав намір продати свою автівку та розраховував відповідно до технічного стану транспорту на отримання суми, еквівалентної 3500 доларів США.
Суму, отриману від страховика, ОСОБА_1 вважає несправедливою та недостатньою для набуття нового транспорту.
ОСОБА_1 у позовній заяві також посилався на те, що борг у ОСОБА_3 перед ним виник в момент ДТП, у зв`язку з чим, на підставі ст. 625 ЦК України на суму позивачем нараховано інфляційні збитки та три відсотка річних, за період з 01 березня 2018 року по 31 березня 2019 року, та дорівнюють 4044,74 грн. та 1404,40 грн. відповідно. 
Крім того, внаслідок ушкодження майна, на відновлення якого у ОСОБА_1 не вистачило грошей, настали негативні наслідки в організації його життєдіяльності, зумовлені неможливістю використовувати свій транспорт і, як наслідок, - зміною звичного способу його життя, відсутністю перспектив поновлення становища, що існувало, постійним емоційним дискомфортом. Стан емоційної пригніченості у позивача розвивається з моменту дорожньо-транспортної пригоди, подію якої він важко переніс, будучи занепокоєним як за стан свого здоров`я і здоров`я особи, що пересувалась разом з ним в автомобілі, так і за технічний стан транспортного засобу. Вартість моральної шкоди позивач оцінює в 30000 грн.
Таким чином, посилаючись на вищенаведене, ОСОБА_1 просив суд стягнути з ОСОБА_3 на його користь, завдані йому матеріальні збитки з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, та моральну шкоду, на загальну суму 76449,14 грн., яка складається з: 1000 грн. – франшиза; 40000 грн. – збитки; 4044,74 грн. – інфляційні збитки за період з 01 березня 2018 року по 31 березня 2019 року; 1404,40 грн. – 3% річних збитків за період з 01 березня 2018 року по 31 березня 2019 року; 30000 грн. – моральної шкоди. Також просив суд стягнути на його користь ОСОБА_3 понесені ним судові витрати: 768,40 грн. судового збору та 7025 грн. витрат на правову допомогу.
У серпні 2019 року ОСОБА_1 подав до суду клопотання про залучення до участі у справі співвідповідача ПрАТ «СК Арсенал Страхування» в особі відокремленого підрозділу Запорізької дирекції ПрАТ «СК Арсенал Страхування».
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 серпня 2019 року клопотання про залучення співвідповідача ПрАТ «СК Арсенал Страхування» в особі відокремленого підрозділу Запорізької дирекції ПрАТ «СК Арсенал Страхування» до участі у цій справі – залишено без задоволення. 
Відмовляючи у задоволенні клопотання про залучення ПрАТ «СК Арсенал Страхування» в особі відокремленого підрозділу Запорізької дирекції ПрАТ «СК Арсенал Страхування» в якості співвідповідача, суд першої інстанції керувався тим, що позивачем не змінено позовних вимог, зміст яких полягає у вимогах лише до ОСОБА_3 .
У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про зменшення позовних вимог на 1000 грн., яку обґрунтував тим, що 29 серпня 2019 року ОСОБА_3 відшкодовано йому зазначену суму поштовим переказом.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28 листопада 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5000 грн., 53,76 грн. судового збору та 339,50 грн. витрат з надання правової допомоги. В задоволені іншої частини позовних вимог – відмовлено. 
Відмовляючи ОСОБА_1 у стягненні з ОСОБА_3 40000 грн. матеріальної шкоди, суд першої інстанції, пославшись на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 04 липня 2018 року по справі № 755/18006/15-ц, зазначив, що обов`язок особи, винної у вчиненні порушення правил дорожнього руху, що призвело до ушкодження предметів матеріального світу, відшкодовувати спричинену її діями шкоду настає лише у випадку недостатності страхового відшкодування, отриманого потерпілим від страховика. А отже, поданню позову до особи, винної у спричиненні шкоди, має передувати звернення потерпілого до особи, яка застрахувала цивільно-правову відповідальність заподіювача шкоди. Втім, ОСОБА_1 розмір страхового відшкодування, яке виплачено йому ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» не оспорював. 
Вимоги щодо стягнення з ОСОБА_3 моральної шкоди, суд першої інстанції визнав обґрунтованими, проте, з урахуванням засад розумності та справедливості, дійшов висновку про зменшення цієї суми до 5000 грн. 
Не погоджуючись з ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 серпня 2019 року та вищезазначеним рішенням, в частині залишення без задоволення його вимог, ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суперечність висновків обставинам справи та принципам розумності, виваженості та справедливості, просив змінити рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28 листопада 2019 року. В частині, якою відмовлено в задоволені позовних вимог про стягнення інфляційних збитків та 3% річних - стягнути з ОСОБА_3 на його користь 4044,74 грн. та 1404,40 грн.; в частині щодо розміру присудженого до відшкодування моральної шкоди - збільшивши її розмір та стягнути з ОСОБА_3 на його користь суму, не менше 10000 грн.; в частині щодо розміру присуджених до відшкодування судових витрат – збільшивши цей розмір. В іншій частині рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28 листопада 2019 року ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 просив залишити без змін. 
В обґрунтування доводів своєї апеляційної скарги ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 зазначає, що суд першої інстанції безпідставно послався на те, що обов`язок ОСОБА_3 по відшкодуванню матеріальної шкоди настає лише у випадку недостатності страхового відшкодування, оскільки у залученні в якості співвідповідача ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» судом було відмовлено. Скаржник зазначає, що відмовляючи у стягненні інфляційних збитків та 3% річних, суд першої інстанції в обґрунтування не навів жодної норми права, та не звернув уваги, що положення ст.ст. 22, 23, 625 ЦК України є ширшими, ніж положення Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року по справі № 686/21962/15-ц, зазначали, що грошове зобов`язання, на яке поширюється приписи ст. 625 ЦК України, може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, зокрема і з факту завдання шкоди особі. Враховуючи те, що значне затягування виплати ОСОБА_1 страхових виплат було обумовлено перш за все тільки через дії та бездіяльність ОСОБА_3 , оскільки, будучи винуватою у ДТП, відповідач протиправно не визнавала своєї провини, час від часу змінювала свої покази та фактично спрямовувала свої дії на уникнення будь-якої відповідальності та затягування розгляду справ про адміністративні правопорушення, позивач вважає, що борг ОСОБА_3 перед ним виник в момент ДТП.
Розмір моральної шкоди у сумі 5000 грн., ОСОБА_1 вважає таким, що не відповідає принципу розумності та справедливості, оскільки, фактично судом стягнуто моральну шкоду у розмірі еквівалентному сорокаденному прожитковому мінімуму, натомість позивач вже майже два роки вимушений хвилюватися з приводу поновлення своїх порушених прав, в результаті неправомірних дій ОСОБА_3 . 
Щодо розподілу судових витрат, ОСОБА_1 зазначає. що судом першої інстанції помилково не враховано, що сума у розмірі 1000 грн., яка відшкодована ОСОБА_3 лише під час розгляду справи мала бути врахована при пропорційному розподілу, і в такому випадку судові витрати повинні були дорівнювати не менше 60,32 грн. – судовий збір; 380,73 грн. – понесені судові витрати на правову допомогу; 264,94 грн. – по наданій правовій допомозі, що взяв на себе зобов`язання компенсувати. Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.
Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Ухвалою суду апеляційної інстанції, в порядку передбаченому ст. 360 ЦПК України, особам, які беруть участь у справі, надавався строк для надання можливих відзивів на апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 .
Однак, в строк визначений судом на адресу апеляційного суду відзивів від осіб, які беруть участь у справі, на вищезазначену апеляційну скаргу, не надійшло.
В силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог не оскаржено, тому колегія суддів у відповідності до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.
З матеріалів справи вбачається, що 03 лютого 2018 року, о 01:10 год. ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «ВАЗ 111830» д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Солідарності в м. Запоріжжя при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул. Стефанова не надала перевагу у русі автомобілю «Ауді 100» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого скоїла зіткнення із вказаним автомобілем, транспортні засоби отримали пошкодження з матеріальними збитками, чим порушила вимоги п. 16.11 ПДВ України. 
Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «ВАЗ 111830 д.н.з. НОМЕР_1 , станом на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди, була забезпечена згідно Договору (Полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/3766025, укладеного між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та ОСОБА_3 . Згідно полісу ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну здоров`ю потерпілих пд. Час ДТП складає 100000 грн., за шкоду, заподіяну майну – 50000 грн. 
05 лютого 2018 року ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» з заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку та виплату страхового відшкодування. 
Огляд пошкодженого транспортного засобу проведено представником ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» 07 лютого 2018 року. 
Згідно звіту № 92 про проведення оцінки КТЗ AUDІ 100, д.н. НОМЕР_2 , вартість відновлювального ремонту автомобіля ОСОБА_1 з урахуванням зносу складає 79302,80 грн. Ринкова вартість автомобіля складає 55875,85 грн. (а.с. 28-50).
У листі ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» від 25 жовтня 2018 року, роз`яснено ОСОБА_1 , що для визначення вищевказаної події страховим випадком необхідна наявність встановленої вини особи, застрахованої за полісом страхування № АК/3766025 ОСОБА_3 (а.с. 73).
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУаАП постановою Запорізького апеляційного суду від 22 листопада 2018 року (а.с. 74-76). 
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Так, учасниками справи визнається, що 05 грудня 2018 року позивачем подано Страховику заяву на виплату страхового відшкодування, на підставі якої ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» прийнято рішення щодо виплати ОСОБА_1 страхового 42920 грн. Сума страхового відшкодування дорівнює різниці між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також зменшена на розмір франшизи (55875,85 грн. – 13857,85 грн. – 1000 грн. = 41000 грн.). Додатково позивачу виплачено 700 грн. за послугу евакуатора та 1220 грн. за стоянку (а. с.84).
Статтею 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Встановлено також, що ОСОБА_1 порядок обчислення та розмір отриманої страхової виплати не оспорював, про що зазначається також ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» з посиланням на заяву позивача від 05 грудня 2018 року, в якій вказано, що він згоден із вартістю автомобіля у пошкодженому стані після дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 13875,85 грн. 
Так, колегія суддів звертає увагу, що скаржником не оскаржується рішення в частині відмови у стягненні з відповідача матеріальних збитків у розмірі 40000 грн., в апеляційній скарзі також відсутні посилання ОСОБА_1 на порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права при відмові йому у задоволенні клопотання про залучення ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» в якості співвідповідача, а отже, відповідно до приписів ч. 1 ст. 367 ЦПК України колегією суддів не переглядається. Втім, дослідивши матеріали справи, колегія суддів погоджується із ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 серпня 2019 року, оскільки позивачем заяви щодо збільшення розміру позовних вимог або зміни предмета позову, зокрема вимог та підстав щодо стягнення страхової виплати з ПрАТ «СК Арсенал Страхування» в особі відокремленого підрозділу Запорізької дирекції ПрАТ «СК Арсенал Страхування» не подавалось. 
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Щодо безпідставності вимог про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 інфляційних збитків в розмірі 4044,74 грн. та 1404,40 грн. як 3% річних колегія суддів зазначає наступне. 
Дійсно, у пунктах 44 та 45 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц зроблено висновок, що «стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення».
Положеннями п. 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки», встановлено, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК).
Згідно із статтею 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
Порядок та умови здійснення страхового відшкодування при настанні страхового випадку за договорам (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів визначено Законом.
Відповідно до статті 22 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Таким чином, ОСОБА_3 виконання грошового зобов`язання перед ОСОБА_1 не прострочила, так як її цивільно-правова відповідальність була застрахована в ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», а тому обов`язок ОСОБА_3 по сплаті страхового відшкодування, сума якого не перевищує ліміт страхової відповідальності, відсутній.
Також, не порушено судом першої інстанції процесуальних норм під час вирішення питання судових витрат, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги, що судом помилково не враховано до суми задоволених вимог у розмірі 1000 грн., яка була виплачена йому ОСОБА_3 під час розгляду справи, не заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах справи міститься заява ОСОБА_1 про зменшення позовних вимог на вказану суму. 
Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, на думку колегії суддів, районним судом в достатній мірі враховано глибину моральних та душевних страждань позивача, їх тривалість та характер, визначений розмір моральної судом першої інстанції шкоди у сумі 5000 грн. відповідає принципу розумності та справедливості.
Таким чином, колегія суддів за результатами апеляційного розгляду справи вважає, що висновки суду першої інстанції зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного дослідження наданих сторонами доказів, доводів та заперечень сторін, яким судом надана відповідна правова оцінка.
Оскільки рішення суду правильне, обґрунтоване, відповідає обставинам справи, постановлене з дотриманням вимог процесуального права, апеляційний суд не вбачає підстав для його скасування, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення. 
Керуючись ст. ст. 7 ч. 13, 367, 369 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 381, 382, 384, п. 1 ч. 1 ст. 389 ЦПК України, колегія суддів,- 
ПОСТАНОВИЛА :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 - залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28 листопада 2019 року у цій справі – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повна постанова складена 29 квітня2020 року.

Головуючий:

Судді: