Ухвала
30 квітня 2020 року
м. Київ
 
справа № 554/17676/14-ц
провадження № 61-1673св20
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Сімоненко В. М., 
розглянувши клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання рішення Октябрського районного суду міста Полтави від 10 вересня 2019 року та постанови Полтавський апеляційного суду від 08 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління майном комунальної власності міста Полтави, Територіальної громади в особі Полтавської міської ради, Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація № 2» про визнання членом сім`ї наймача та права користування житловим приміщенням та зустрічним позовом Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація № 2» Полтавської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які діють в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про виселення,
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Територіальна громада міста Полтави в особі Полтавської міської ради, Управління майном комунальної власності міста Виконавчого комітету Полтавської міської ради, Управління житлово-комунального господарства Виконавчого комітету Полтавської міської ради, Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної у місті Полтаві ради,
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Октябрського районного суду міста Полтави від 10 вересня 2019 року у  задоволенні первісного позову ОСОБА_1 про визнання членом сім`ї наймача та права користування житловим приміщенням - відмовлено.
Зустрічний позов КП «Житлово-експлуатаційна організація № 2» Полтавської міської ради про виселення - задоволено.
Виселено ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 із жилого приміщення за адресою: АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.
Вирішено питання судових витрат.
Постановою Полтавський апеляційного суду від 08 січня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Октябрського районного суду міста Полтави від 10 вересня 2019 року залишено без змін.
20 січня 2020 року ОСОБА_1 направив до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Октябрського районного суду міста Полтави від 10 вересня 2019 року та постанову Полтавський апеляційного суду від 08 січня 2020 року.
Ухвалою Верховного Суду від 13 березня 2020 року відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано матаріали цивільної справи з Октябрського районного суду міста Полтави.
14 квітня 2020 року ОСОБА_1 направив до Верховного Суду клопотання про зупинення виконання рішення Октябрського районного суду міста Полтави                                      від 10 вересня 2019 року та постанови Полтавський апеляційного суду від 08 січня                     2020 року
На обґрунтування клопотання ОСОБА_1 посилався на те, що 09 квітня                       2020 року ним отримано постанову від 13 лютого 2020 року про відкриття виконавчого провадження з виселення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,                        ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 із жилого приміщення за адресою: АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення, яка винесена старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (міста Суми) Соколовою Ю. В. 
Після звернення до державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (міста Суми) Соколової Ю. В., остання повідомила, що після закінчення карантину, відповідачів за зустрічним позовом буде виселено зі спірної квартири, не чекаючи рішення Верховного суду. 
Оскільки у разі примусового виконання оскаржуваних рішень відповідачів може бути виселено зі спірної квартири до закінчення розгляду касаційного провадження, чим буде порушено права відповідачів за зустрічним позовом, зокрема малолітньої дитини, та у разі задоволення касаційної скарги, поворот її виконання буду утрудненим та/або практично не можливим.
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
Згідно з частиною першою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
Заява (клопотання) про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії має містити обґрунтування необхідності зупинення виконання рішення або зупинення його дії, такими мотивами, зокрема, може бути відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання судового рішення, неможливість повороту виконання рішення у разі його скасування тощо.
Отже, метою вирішення питання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії є недопущення порушення прав, свобод та охоронюваних законом інтересів особи, яка подала касаційну скаргу та інших осіб, які беруть участь у справі, якщо такі наслідки можуть настати у зв`язку з виконанням (дією) судового рішення.
Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З урахуванням завдань та основних засад цивільного судочинства, визначених частинами першою, третьою статті 2 ЦПК України, вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема, у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки. 
Клопотання про зупинення виконання судового рішення має бути мотивованим, містити достатні та обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені певними доказами. Зокрема, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду може бути надано копію такої постанови. Вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення, суд касаційної інстанції враховує існування об`єктивної необхідності у цьому, зокрема, у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення дотримання балансу інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.
Виходячи з положень наведеної норми закону, а також враховуючи обставини, викладені в клопотанні про зупинення виконання судового рішення та надані докази, наявна необхідність для зупинення виконання рішення Октябрського районного суду міста Полтави від 10 вересня 2019 року та постанови Полтавський апеляційного суду від 08 січня 2020 року.
Керуючись статтею 394, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання рішення Октябрського районного суду міста Полтави від 10 вересня 2019 року та постанови Полтавський апеляційного суду від 08 січня 2020 року задовольнити.
Зупинити виконання рішення Октябрського районного суду міста Полтави від                   10 вересня 2019 року та постанови Полтавський апеляційного суду від  08 січня 2020 рокудо закінчення касаційного провадження.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                            С. Ю. Мартєв 
                                                                                                                          Є. В. Петров
                                                                                                                          В. М. Сімоненко