Постанова                                         
Іменем України
 
06 травня 2020 року
м. Київ
 
справа № 303/7020/16-ц
провадження № 61-15019св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Ступак О. В.,
суддів: Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О., Усика Г. І. (суддя-доповідач),
Яремка В. В., 
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідач - Великолучківська сільська рада Мукачівського району Закарпатської області, 
треті особи: ОСОБА_2 , Управління Держземагентства в Мукачівському районі Закарпатської області,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги Великолучківської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області та ОСОБА_2 на постанову Апеляційного суду Закарпатської області від 06 лютого 2018 року у складі колегії суддів: Басаги Т. Ю., 
Фазикош Г. В., Собослоя Г. Г.
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог 
 
У листопаді 2015 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Великолучківської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, третя особа - ОСОБА_2 , Управління Держземагентства в Мукачівському районі Закарпатської області, про визнання недійсними та скасування рішень органу місцевого самоврядування.
 
На обгрунтування позовних вимог зазначав, що йому належить земельна ділянка, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
 
Рішенням восьмої сесії сьомого скликання Великолучківської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області від 04 липня 2016 року № 226, без узгодження з ним, як суміжним землекористувачем, ОСОБА_2 наданий дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для будівництва та обслуговування будівель торгівлі площею 0,1469 за адресою: АДРЕСА_1 . 
 
У вересні 2016 року він звернувся до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (далі - ФОП ОСОБА_3 ) щодо проведення геодезичних робіт за адресою: АДРЕСА_1 . Після обробки проведених обмірів, йому стало відомо, що земельна ділянка, відведення якої заплановано в оренду ОСОБА_2 , частково накладається на належну йому земельну ділянку, що підтверджується накладенням геодезичних зйомок Товариства з обмеженою відповідальністю «Трегер» (далі - ТОВ «Трегер») та ФОП ОСОБА_3 .
 
З огляду на зазначене, він звернувся до Великолучківської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області із запитом про надання публічної інформації щодо меж та площі відведення земельної ділянки в оренду 
ОСОБА_2 , з відповіді на який стало відомо, що питання визначення меж зазначеної земельної ділянки вирішувалося 29 вересня 2016 року на засіданні сесії Великолучківської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області (рішення № 283), розгляду якого передувало засідання земельної комісії зазначеної сільської ради, що відбулося 28 вересня 2016 року. 
 
Посилаючись на те, що рішенням восьмої сесії сьомого скликання Великолучківської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області від 04 липня 2016 року № 226 та рішенням десятої сесії сьомого скликання Великолучківської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області від 29 вересня 2016 року № 283 порушуються його права як власника суміжної земельної ділянки, при вирішенні питання про відведення земельної ділянки в оренду ОСОБА_2 на сесії Великолучківської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області він не був повідомлений, позивач просив визнати недійсними та скасувати зазначені рішення органу місцевого самоврядування
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанцій
 
Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області 
від 18 липня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. 
 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження належності йому земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . З огляду на наведене, та ураховуючи, що погодження меж спірної земельної ділянки затверджено рішенням десятої сесії сьомого скликання Великолучківської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області від 29 вересня 2016 року № 283 «Про затвердження протоколу земельної комісії», що відповідає вимогам положень статті 158, 159 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність позивачем порушення його прав чи законних інтересів оскаржуваними рішеннями сесії Великолучківської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області.
 
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
 
Постановою Апеляційного суду Закарпатської області від 06 лютого 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 липня 2017 рокускасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено.
 
Визнано недійсним та скасовано рішення восьмої сесії сьомого скликання Великолучківської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області від 04 липня 2016 року № 226.
 
Визнано недійсним та скасовано рішення десятої сесії сьомого скликання Великолучківської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області від 29 вересня 2016 року № 283.
 
Судове рішення апеляційної інстанції мотивовано тим, що при вирішенні спору, суд першої інстанції не урахував, що на підставі рішення тридцять першої сесії четвертого скликання Великолучківської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області від 21 березня 2006 року № 14 ОСОБА_1 було виділено земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , а тому при прийнятті рішень сесією Великолучківської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області щодо відведення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 в оренду ОСОБА_2 , орган місцевого самоврядування безпідставно вилучив у позивача частину належної йому земельної ділянки.  
 
Крім того, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що у 2004 року право користування спірною земельною ділянку набуло Товариство з обмеженою відповідальністю «Октан» (далі - ТОВ «Октан»), до якого, згідно з положеннями статті 120 ЗК України, разом з правом власності на фундамент за договором купівлі-продажу матеріалів та обладнання, які використовувалися для будівництва фундаменту, укладеного 06 травня 2004 року між територіальною громадою села Великі Лучки Мукачівського району Закарпатської області та ТОВ «Октан», посвідченого приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Вімерт В. І., зареєстрованого у реєстрі з № 616, перейшло і право користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_2 , що свідчить про порушення Великолучківською сільською радою Мукачівського району Закарпатської області норм земельного законодавства України при прийняття рішення від 04 липня 2016 року № 226 про передачу зазначеної земельної ділянки в оренду ОСОБА_2 . 
 
Узагальнені доводи касаційної скарги та аргументів інших учасників справи
 
У березні 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга 
Великолучківської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, у якій заявник просив скасувати постанову Апеляційного суду Закарпатської області від 06 лютого 2018 року та залишити в силі рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 липня 2017 року, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга мотивована посиланням на те, що Великолучківською сільською радою Мукачівського району Закарпатської області дотримано процедуру передачі ОСОБА_2 в оренду земельної ділянки площею 0,1469 га, кадастровий номер 2122781200:10:104:0072, цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, яка знаходиться по АДРЕСА_2 . При вирішенні спору, суд першої інстанції правильно встановив відсутність у позивача права власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 , а також права постійного користування чи права оренди зазначеної земельної ділянки, оскільки у журналі реєстрації рішень сесій Великолучківської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області (прошнурованих, пронумерованих та скріплених печаткою), протоколах сесій сільської ради відсутні відомості щодо розгляду на сесії сільської ради питання про передачу ОСОБА_1 , ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,25 га за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, суд апеляційної інстанції не звернув увагу, що відповідно до норм земельного законодавства станом на березень 2006 року, право власності або право користування земельною ділянкою виникає після одержання її власником або землекористувачем документа, що посвідчує право власності чи право користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації, тоді як ОСОБА_1 на підтвердження наявності у нього права власності чи користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 , не надав до суду належного доказу - відповідного державного акта.  
 
У квітні 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга
 ОСОБА_2 , у якій вона просила скасувати постанову Апеляційного суду Закарпатської області від 06 лютого 2018 року та залишити в силі рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської областівід 18 липня 
2017 року, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга мотивована посиланням на те, що скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове судове рішення про задоволення позову ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про те, що позивач є власником суміжної земельної ділянки з ділянкою, переданою їй в оренду. Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження його права на спірну земельну ділянку, а також порушення Великолучківською сільською радою Мукачівського району Закарпатської області його прав як власника/землекористувача спірної земельної ділянки. Як доказ передачі частини належної йому земельної ділянки їй в оренду, позивач надав накладену зйомку земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_3 . Безпосередньо на накладеній геодезичній зйомці зазначено, що вона здійснена за адресами: АДРЕСА_4 , тоді як їй передано в оренду земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Звертала увагу, що надана позивачем копія геодезичної зйомки, виготовлена ФОП ОСОБА_3 , являє собою геометричне креслення з проведеними обмірами без будь-якої ідентифікації щодо об`єкта проведення зйомки, зазначення виконавця її проведення та належного її завірення.
 
У відзиві на касаційну скаргу, що надійшов до Верховного Суду у липні 
2018 року, ОСОБА_1 зазначив, що суд апеляційної інстанції дійшов правильних висновків про порушення його прав унаслідок прийнятих оспорюваних рішень сесії Великолучківської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області від 04 липня 2016 року № 226 та від 29 вересня 2016 року № 283, оскільки надання ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для будівництва та обслуговування будівель торгівлі площею 0,1469 га за адресою: АДРЕСА_2 , має наслідком зменшення належної йому земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , з 0,25 га до 0,2088 га. З огляду на наведене просив залишити без задоволення касаційні скарги Великолучківської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області та ОСОБА_2 .
 
Рух справи у суді касаційної інстанції
 
Відповідно до статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), який набрав чинності з 15 грудня 2017 року, судом касаційної інстанції є Верховний Суд.
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій
 
Судами попередніх інстанцій установлено, що рішенням восьмої сесії сьомого скликання Великолучківської сільської ради Мукачівського району Закарпатської областівід 04 липня 2016 року за № 226 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду» ОСОБА_2 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для будівництва та обслуговування будівель торгівлі площею 0,1469 га за адресою:  АДРЕСА_2 ,рекомендовано ОСОБА_2 звернутися до землевпорядної організації з метою замовлення робіт по розробці проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, та після виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки подати на розгляд і затвердження сесії сільської ради.
 
28 вересня 2016 року земельна комісія при Великолучківській сільській раді Мукачівського району Закарпатської області розглянула заяву ОСОБА_2 щодо погодження меж земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , із суміжними землекористувачами, а саме ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_5 , оскільки він не погоджує межі та відмовляється від підпису. Зважаючи на зазначене, комісія вирішила затвердити проходження спірної межової ділянки згідно геодезичної зйомки, розробленої ТОВ «Трегер», та направити матеріали проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі загальною площею 
0,1496 га на розгляд сесії сільської ради для прийняття відповідного рішення.
 
Рішенням десятої сесії сьомого скликання Великолучківської сільської ради Мукачівського району Закарпатської областівід 29 вересня 2016 року за № 283 «Про затвердження протоколу земельної ділянки» затверджено протокол земельної комісії від 28 вересня 2016 року про затвердження меж земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , відведеної в оренду ОСОБА_2 , із суміжними землекористувачами земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , та за адресою: АДРЕСА_2 , поштовим відділенням зв`язку, згідно геодезичної зйомки, розробленої ТОВ «Трегер», а саме : від А до Б - 9,29 м, та Г до А - 36,55 м; 15,82 м; 9,86 м; 7,22 м; 8,15 м. 
 
Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування
 
Вивчивши матеріали справи, доводи касаційних скарг та відзиву на них, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційні скарги Великолучківської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області та ОСОБА_2 підлягають задоволенню частково з таких підстав.
 
Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захистсвогоцивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
 
Відповідно до статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.
 
Частинами другою, п`ятою статті 158 ЗК України передбачено, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом.
 
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод та інтересів, а тому суд повинен установити, чи були порушені або невизнані права, свободи чи інтереси особи, яка звернулася до суду за їх захистом, і залежно від установленного вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову у їх задоволенні. 
 
Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки (частина перша статті 124 ЗК України. 
 
Відповідно до частини першої статті 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.
 
ОСОБА_1 обгрунтовував позовні вимоги про визнання незаконними та скасування рішення сесії Великолучківської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області від 04 липня 2016 року № 226 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду» та рішення десятої сесії сьомого скликання Великолучківської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області від 29 вересня 2016 року №283 «Про затвердження протоколу земельної комісії», посиланням на те, що він є користувачем земельної ділянки, що є суміжною до відведеної ОСОБА_2 в оренду земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. Накладення частини земельної ділянки, відведеної в користування ОСОБА_2 призвело до зменшення належної йому земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , з 0,25 га до 0,2088 га, а тому оскаржувані рішення органу місцевого самоврядування порушують право користування належною йому земельною ділянкою.
 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження належності йому земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а тому оскаржувані ним рішення сесії Великолучківської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, не порушують його прав та інтересів.
 
Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове судове рішення про задоволення позову ОСОБА_1 , апеляційний суд дійшов висновку про очевидне порушення органом місцевого самоврядування - Великолучківською сільською радою Мукачівського району Закарпатської області земельного законодавства України, зазначивши про те, що при прийнятті рішення сесією Великолучківської сільської радои Мукачівського району Закарпатської області щодо відведення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , в оренду 
ОСОБА_2 , орган місцевого самоврядування безпідставно вилучив у позивача частину належної йому земельної ділянки, а також передав ОСОБА_2 у користування (оренду) земельну ділянку, яка знаходилася у користуванні ТОВ «Октан».
 
Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим. 
 
Зазначеним вимогам процесуального закону та завданням цивільного судочинства, яким є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав та інтересів фізичних та юридичних осіб, інтересів держави (стаття 2 ЦПК України), рішення суду першої та апеляційної інстанції не відповідають, оскільки ухвалені за неповно встановлених обставин справи, порушення норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права.     
 
Суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність порушеного права ОСОБА_1 за недоведеності належності йому земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , належно не перевіривши та не надавши оцінки наявній у матеріалах справи копії рішення тридцять першої сесії четвертого скликання Великолучківської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області від 21 березня 2006 року № 14 про передачу у спільну сумісну власність ОСОБА_1 та ОСОБА_4 земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку за вказаною адресою, прийняттю якого передувала видача 20 серпня 2004 року Виконавчим комітетом Великолучківської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області ОСОБА_1 та ОСОБА_4 свідоцтва про право власності на нерухоме майно, а саме на домоволодіння загальною площею 270,9 кв. м, житловою площею 147,4 кв. м, рік побудови - 1986 року, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Поза перевіркою та оцінкою суду залишилося також рішення десятої сесії сьомого скликання Великолучківської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області від 29 вересня 
2016 року, яким затверджено протокол земельної комісії від 28 вересня 
2016 року щодо затвердження межі земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , зокрема із землекористувачем суміжної земельної ділянок, розташованої по АДРЕСА_1 - ОСОБА_1 , яким фактично визнається право користування заявником зазначеною земельною ділянкою.
 
Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обгрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. 
 
Водночас, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове судове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції  у порушення статей 89, 263-264, 382 ЦПК України також неповно з`ясував фактичні обставини справи, не звернув увагу на відсутність у матеріалах справи допустимих та достатніх доказів на підтвердження доводів ОСОБА_1 про часткове накладення меж земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 на земельну ділянку розташовану по АДРЕСА_1 , та чи є допустимими доказами на підтвердження зазначених обставин лист ФОП ОСОБА_3 від 12 жовтня 2017 року за вих. № 011/17, та накладена геодезична зйомка за адресами: АДРЕСА_4 .
 
Усунути зазначені недоліки розгляду справи на стадії касаційного перегляду з урахуванням повноважень суду касаційної інстанції неможливо.
 
Крім того, констатуючи порушення прав ТОВ «Октан» при вирішенні питання про відведення ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,1469 га, за адресою: АДРЕСА_2 , суд апеляційної інстанції не звернув увагу, що за договором купівлі-продажу матеріалів та обладнання, які використовувалися для будівництва фундаменту від 06 травня 2004 року, укладеного між територіальною громадою села Великі Лучки Мукачівського району Закарпатської області та ТОВ «Октан», посвідченого приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Вімерт В. І., зареєстрованого у реєстрі з № 616, зазначене товариство, як покупець набуло право власності лише на матеріали та обладнання, з яких складається фундамент, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , що, у розумінні положень статті 
120 ЗК України, не є тотожним жилому будинку, будівлі або споруді, а тому не свідчить про перехід права користування вказаною земельною ділянкою до ТОВ «Октан». Крім того, зазначені обставини не містять інформації щодо предмета доказування - накладення меж земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_1 та за адресою: АДРЕСА_2 .
 
Вирішуючи спір по суті, суди попередніх інстанцій, також не виконали обов'язок щодо встановлення, поряд з обгрунтованістю позову, належного складу учасників справи, зокрема не звернули увагу, що визнання недійсними та скасування рішень сесії Великолучківською сільською радою Мукачівського району Закарпатської області щодо земельної ділянки, яка надавалася в оренду безпосередньо вплине на майнові права ОСОБА_2 , між якою та Великолучківською сільською радою Мукачівського району Закарпатської області, на підставі оскаржуваних рішень та рішення п`ятнадцятої сесії сьомого скликання Великолучківською сільською радою Мукачівського району Закарпатської області від 04 квітня 2017 року № 405 «Про продаж земельних ділянок несільськогосподарського призначення», 19 квітня 2017 року укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення площею 0,1469 га, кадастровий номер 2122781200:10:104:0072, цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, яка знаходиться по АДРЕСА_2 , а тому суду під час нового розгляду справи належить обговорити питання про залучення власника спірної земельної ділянки до участі у розгляді справи як співвідповідача.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Згідно з підпунктом першим частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.
 
Колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду ураховує тривалість розгляду зазначеної справи в суді, разом з тим, оскільки до повноважень Верховного Суду не належить установлення фактичних обставин справи, надання оцінки та переоцінки доказів, залучення до участі у справі належних учасників справи, зазначене унеможливлює ухвалення ним нового судового рішення.
 
Ураховуючи, що суди неповно з'ясували фактичні обставини справи та не надали належної оцінки наявним у справі доказам, судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій не можуть вважатися законним та обгрунтованим, а тому в силу статті 411 ЦПК України вони підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції. 
 
З огляду на висновок касаційного суду щодо результатів вирішення касаційної скарги, судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, підлягають розподілу за результатами розгляду спору по суті.
 
Керуючись статтями 400, 402, 409, 411, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційні скарги Великолучківської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області та ОСОБА_2 задовольнити частково.
 
Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області 
від 18 липня 2017 року та постанову Апеляційного суду Закарпатської області від 06 лютого 2018 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                          О. В. Ступак
Судді:                                                                          І. Ю. Гулейков
С. О. Погрібний
Г. І. Усик
В. В. Яремко