ПОСТАНОВА
Іменем України

18 червня 2020 року 
Київ
справа №805/4481/17-а
адміністративне провадження №К/9901/55226/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого  - Бучик А.Ю.,
суддів: Мороз Л.Л.,  Рибачука А.І., 
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу   Приватного акціонерного товариства «Донецьксталь» - металургійний завод» на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 лютого 2018 року (суддя Лазарєв В.В.) та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2018 року (колегія суддів: Геращенко І.В., Арабей Т.Г., Міронова Г.М.) у справі    № 805/4481/17-а за позовом Красноармійського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області до Приватного акціонерного товариства «Донецьксталь» -металургійний завод» про стягнення заборгованості,
УСТАНОВИВ:
В грудні 2017 року Красноармійське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області  звернулося до суду з адміністративним позовом до Приватного акціонерного товариства «Донецьксталь» - металургійний завод»  про стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за період з 01.04.2017 року по 30.11.2017 року у розмірі 109714,73 грн.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 08 лютого 2018 року, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2018 року, позов  задоволено частково. 
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Донецьксталь» - металургійний завод»  на користь Красноармійського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за період з 01.04.2017 по 30.11.2017 у розмірі 34329 (тридцять чотири тисячі триста двадцять дев`ять) грн. 77 коп.
В задоволенні решти вимог відмовлено. 
У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати  судові рішення та ухвалити нове, яким  відмовити в задоволенні позову. 
Касаційну скаргу обґрунтовано тим, що відшкодування витрат на виплату і доставку пільгових пенсій  здійснюється підприємством, на якому  відповідний пенсіонер отримав пільговий стаж. Проте  при   ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 по яким загальна сума витрат на доставку пенсій розрахована позивачем у розмірі 34329,77 грн., не перебували у трудових відносинах з ПАТ «Донецьксталь»-металургійний завод». Обов`язок з відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій припиняється при досягненні працівниками пенсійного віку, чому  не було надано оцінки судами.  Вважає, що в матеріалах справи відсутня будь - яка інформація щодо призначення та нарахування пільгових пенсій ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з визначенням їх трудового стажу. Також вважає, що приписами Інструкції «Про порядок обчислення та сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України» визначено, що підприємство зобов`язане відшкодовувати саме фактичні витрати на виплату і доставку пільгових пенсій. Проте, у матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують настання витрат на виплату і доставку пенсій, а саме: підтвердження, що пенсія дійсно була сплачена та доставлена пенсіонеру. 
У відзиві на касаційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення, а судові рішення - без змін.
Ухвалою      Верховного Суду 31 липня 2018 року відкрито касаційне провадження за вказаною скаргою.
Заслухавши суддю - доповідача, колегія суддів прийшла до висновку, що     касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судами  встановлено,що  Приватне акціонерне товариство «Донецьксталь» - металургійний завод» є юридичною особою, код ЄДРПОУ 30939178, яке перебуває у якості страхувальника на обліку у Красноармійському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області з 24.03.2017.
Позивачем на підставі розрахунків фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV в частині пенсій призначених відповідно до пунктів «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», визначено розмір витрат, які підлягають відшкодуванню Приватним акціонерним товариством «Донецьксталь» - металургійний завод» за період з 01.04.2017 року по 30.11.2017 року у розмірі 109714,73 грн.
Судами встановлено що підприємством була сплачена частина боргу у розмірі 75384,96 грн. 
Відтак, заборгованість з витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», за квітень - грудень 2017 року складає 34329,77 грн., підтвердженням чого слугує картка особового рахунку відповідача.
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходили з того, що відповідач, всупереч покладеному на нього обов`язку,  не сплатив зазначену в розрахунках місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах колишнім працівникам. Сума заборгованості, яка  стягнута судовим рішенням обчислена з врахуванням часткової сплати.
Колегія суддів, дослідивши спірні правовідносини зазначає наступне.
Порядок пенсійного забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, визначається відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
У відповідності до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», -    пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абз. 1 цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення». При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом (до набрання чинності Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» діяв Закон України «Про збір на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).
До набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" питання щодо відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій було врегульовано Законом України від 26.06.1997 № 400/97-ВР "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування".
Згідно з абзацом четвертим пункту 1 статті 2 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" (у редакції, чинній на момент виникнення заборгованості у даній справі) для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об`єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Таким чином, витрати на виплату та доставку пенсій, призначених особам, відповідно до пунктів "б" - "з" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за списком № 1 та списком № 2, покриваються підприємствами та організаціями. При цьому обов`язок підприємств та організацій з відшкодування цих витрат, понесених Пенсійним фондом України після 01.01.2004, не пов`язаний з датою призначення такої пенсії чи часом набуття необхідного для цього пільгового стажу.
Процедура відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, визначена в Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженій постановою правління Пенсійного фонду України № 21-1 від 19 грудня 2003 року та зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 за № 64/8663 (далі - Інструкція).
Пунктом 6.2. Інструкції передбачено, що витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, які мають стаж, що дає право на призначення цих пенсій на декількох підприємствах, покриваються цими підприємствами пропорційно стажу роботи з урахуванням вимог абзацу третього підпункту 1 пункту 2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Згідно з пунктами 6.4 та 6.8 Інструкції розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій. У разі призначення пенсій на пільгових умовах особам, які мають необхідний стаж роботи не за місцем призначення цієї пенсії, орган Пенсійного фонду за місцем призначення пенсії надсилає розрахунок згідно з додатками, зазначеними у пункті 6.4 цієї глави для зазначених підприємств, у двох примірниках через орган Пенсійного фонду за місцезнаходженням цього підприємства (крім підприємств, місцезнаходженням яких є вільна економічна зона "Крим"). Відшкодування сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій призначених на пільгових умовах, у таких випадках здійснюється підприємством на рахунки органу Пенсійного фонду за місцезнаходженням підприємства.
Відповідач в касаційній скарзі наголошує на тому, що  він не погоджується з розрахунком нарахованих фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, здійснених позивачем, відносно   ОСОБА_1 - сума витрат 74,82 грн., ОСОБА_2 - сума витрат 8 092,20 грн., ОСОБА_3 - сума витрат 5 595,58 грн., ОСОБА_4 - сума витрат 20 567,17 грн., оскільки вказані особи не перебували у трудових відносинах з підприємством.
Проте судами досліджено розпорядження про призначення пенсії та розрахунок  пільгового стажу по   ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , які підтверджують наявність трудових правовідносин між відповідачем та вказаними працівниками. Стосовно ОСОБА_3 , судами досліджено розпорядження про призначення пенсії та індивідуальні відомості  про застраховану особу Форма ОК-5, якими підтверджено  страховий та пільговий стаж, здобутий В ПАТ «Донецьксталь - металургійний завод».
Стосовно доводів касаційної скарги щодо відсутності оцінки апеляційним судом посилань на досягнення пенсійного віку працівниками, колегія суддів зазначає наступне. 
Станом на дату призначення вказаних пільгових пенсій абзац четвертий пункту 1 статті 2 Закону №400/97-ВР діяв у наступній редакції: "Для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об`єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України "Про пенсійне             забезпечення", відповідно до якої жінки мають             право на пенсію за віком після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.
З 28.04.2013 абзац 4 пункту 1 статті 2 Закону №400/97-ВР діє в новій редакції, відповідно до якої, для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об`єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Законом №3668-VІ (чинний з 01.10.2011) внесені зміни до статті 26 Закону №1058-IV, а саме - збільшено пенсійний вік до 60 років та запроваджено поетапне підвищення пенсійного віку для жінок 1961 року народження і старших.
Враховуючи викладене, колегія суддів вказує, що кінцевою датою відшкодування витрат на виплату і доставку пільгових пенсій колишнім працівникам-жінкам, є момент досягнення ними пенсійного віку, визначеного статтею 26 Закону №1058-ІV зі змінами, чинними з 01.10.2011.
Отже, оскільки обов`язок відшкодування суб`єктом господарювання сплачених відповідачем пільгових пенсій у часі прив`язаний законодавством до досягнення особою загального пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону №1058-IV, суб`єкти господарювання мають відшкодовувати витрати на виплату та доставку пенсій за Списком №1 до досягнення пенсіонерами пенсійного віку з урахуванням приписів вказаної статті.
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 28.11.2019 у справі №802/1343/16-а., від 23.12.2019 у справі № 809/989/14.
Таким чином, особа, яка раніше набула право на пенсію на пільгових умовах (зі зниженням пенсійного віку) й надалі продовжує її отримувати, а обов`язком підприємства є й надалі відшкодовувати Пенсійному фонду пов`язані з цим витрати. Умовою для припинення такого обов`язку закон встановив досягнення особою віку, з якого пенсія призначається на загальних підставах (відповідно до статті 26 Закону №     1058-IV). Незалежно від правового регулювання, яке існувало станом на дату набуття особою права на пільгову пенсію, її пенсійний вік (для призначення пенсії на загальних підставах) визначатиметься лише у відповідності з положеннями чинного законодавства, яке регулює правовідносини в сфері пенсійного забезпечення і загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.     
Вказані обставини досліджені судом першої інстанції та встановлено, що жоден з вказаних  пенсіонерів не досяг пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058.
Отже, колегія суддів вважає доводи касаційної скарги необґрунтованими, а висновки судів попередніх інстанцій правильними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, тому підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.
Відповідно до статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції до набрання чинності змінами, внесеними Законом України від 15.01.2020 № 460-IX) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Керуючись статтями 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Донецьксталь» - металургійний завод» залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 лютого 2018 року  та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2018 року залишити без змін.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                       А.Ю. Бучик

Судді                                                                                                            Л.Л. Мороз

                                                                                             А.І. Рибачук